271 
Svovl samt Kulstof i Form af Kulsyre. Sjeldnere fore- 
kommer det med Fosfor (som Fosforsyre), Årsenik (som 
Svovlarsenik), Tellur m. få. a. Der gives flere Forbindelser af 
Jern med Ilt, af hvilke den laveste (2 Atomer Jern + 2 Alomer 
Ilt), der er en stærk Base, ikke kan bestaae i isoleret 
Tilstand, men kun i Forbindelse med Syrer. I Naturen 
forekommer den, bundet til Kulsyre, som kulsurt Jern- 
forilte, der er en af de hyppigste Jernmalme. De to 
andre Iltningsgrader: Jerntveilte (2 Atomer Jern + 3 Ato- 
mer Ilt) og Jernmellemilte (en Forbindelse af begge de 
foregaaende), kunne meget godt bestaae uden at være 
bundne til Syrer og optræde derfor begge i Naturen 
under forskjellige Modifikationer. Naar Jernet findes i 
Forbindelse med Svovl, kaldes det Svovlkis (2 Atomer 
Svovl + 1 At. Jern). 
Som Exempel paa Jernertse, der finde teknisk An- 
vendelse eller ere af almindelig Interesse, ville vi anføre de 
følgende, der maaskee kunne klassificeres som: Jernilter, 
Jernsalte (Forbindelser åf et Jernilte med en Syre), 
Svovljern og gedigent Jern. Til Jernilterne børe- da: 
Magnetjernsteen, der især forekommer i glimmer- 
rige Leerskifre, hvor det ofte findes i ret smukke Kry- 
staller. Det er en meget rig Erts (indeholder 80 pCt. Jern) 
og giver Jern af -en udmærket Kvalitet Det for sin For- 
trinlighed saa bekjendte svenske Jern vindes hovedsagelig 
af denne Erts, hvis Hovedfindesteder ere Sverrig (Danne- 
mora), Norge, Ural og Nordamerika. Den har været he- 
kjendt i umindelige Tider, og man formoder, at de Gamle 
udsmeltede deres Jern heraf. Dens magnetiske Virkninger 
vare dem ligeledes bekjendte, og Plinius udtaler sig påa 
følgende Maade om den Tiltrækning, den udøver paa Jern: 
»Dette er det eneste Stof, der erholder Kræfter af denne 
