279 
der naaer lige til Herdens Bund; denne Spalte holdes 
lukket med en ildfast Leermasse, der gjennembores, naar 
en tilstrækkelig Portion Jern har samlet sig, og derpaa 
atter lukkes, indtil en ny Udtapning kan finde Sted. 
Schachten udmunder foroven i Gigten (F), en Slags 
Skorsteen med en stor Aabning paa Siden, hvorigjennem 
Ertsene og Brændmaterialet skaffes ned i Ovnen. Den 
bredeste Deel af Ovnen, altsaa det Sted, hvor Schachten 
gaaer over i Rasten, kaldes Kulsækken (G) og danner ofte 
et særskilt, cylindrisk Rum. Ovnens Høide er meget for- 
skjellig og varierer efter det Brændmateriale, der an- 
vendes. Er dette Trækul, er 28—30' den almindelige 
Høide (Minimum er 20' og. Maximum 35”).  Udsmeltes 
derimod ved Steenkul eller Kokes, kan den vexle mellem 
40 og 60 Fod (i Belgien 507", i England 60", i Schlesien 
40—45)). 
Alle de Dele af Ovnen, der ere udsatte for den 
stærke Varme, maae naturligvis være opbyggede af et 
tilstrækkelig ildfast Materiale. Den øverste Deel af 
Schachten samt Gigten kunne være indfattede - med 
mindre ildfaste Steen, hvorimod Rasten og Stellet, hvor 
Heden er stærkest, måae være fuldstændigt ildfaste. Hertil 
benytter man isærdeleshed Sandsteen med et kiselholdigt 
Bindemiddel; påa Steder derimod, hvor ingen Sandsteen 
findes, og hvor det vilde være forbundet med store Om- 
kostninger at hidføre dem, dannes Stellet og Herden 
med stor Fordeel af ildfast Leer (Leer blandet med Kul- 
støv og Sand). Da Murene naturligvis maåae være meget 
tykke, pleier man kun at lade den inderste Deel være af 
ildfaste Steen og at omgive disse med almindeligt Murværk. 
Som en Følge af Murenes Tykkelse tørrer en saadan 
nyopbygget Ovn meget langsomt. For at fremskynde dette 
