290 
— i Forbindelse med disse Stoffer — over i Slakken, 
der enten flyder bort eller påa anden Maade skaffes af 
Veien. Saaledes ere da disse skadelige Inblandinger fjer- 
nede, og Raajernet er nu -blevet til Smedejern”). Denne 
Jernets »Affinering« skeer påa to Maader: Friskningen, 
der i Almindelighed anvendes i Tydskland, og Puddlin- 
gen, der såa godt som udelukkende benyttes i England. 
Friskningen foregaaer i smaaåe firkantede Ovne, 
opmurede af almindelige Mursteen og belagte indeni 
med tykke Jernplader, der ere fodrede med ildfast Leer. 
Paa den ene Side er anbragt en Aabning, hvorigjennem 
et Blæsebælgrør udmunder, og paa en af de andre Sider 
findes en lignende Aabning,: hvoraf Slakken kan flyde ud. 
Disse Friskovne ere i Reglen 6 Fod lange, 4 Fod brede, 
I Fod dybe og anbragte to og to sammen under eet 
Røgfang. Bunden bedækkes med Gløder, og naar disse 
ved Hjælp af Blæsebælgen ere bragte i Brand, lægges 
Raajern ovénpaa, enten støbt i et firkantet Stykke af en 
passende Vægt (3—4 Ctn.) eller i mindre Stykker, og 
omgives ganske med Kul. Alt Raajernet maa befinde sig 
ovenover Blæsebælgrørets Aabning, for at det ikke før 
Smeltningen skal udsættes for den iltende Luftstrøm. 
Naar Varmen i Ovnen er tilstrækkelig høi, smelter Jernet 
efterhaanden og kommer derved til at passere ned forbi 
Aabningen; da det saaledes er omspillet af Luftstrømmen 
fra Bælgen, foregaaer den ovenfor omtalte Iltningsproces, 
og Jernet ankommer til Bunden berøvet en Dgel af sit 
Kulstof, og det desto mere, jo mere deigagtigt det er, 
hvilket beroer paa, at det kulstoffattige Jern udkræver en 
") Man borttager dog aldrig den hele Kulstofmængde, da Jernet 
derved vilde blive altfor bøieligt, men i Reglen lader man 4 til 
+ pCt. blive tilbage 
