294 
at man kan riskere, at den midt under Kjørselen knækker 
over. Et andet Exempel er Jernskafterne paa de store 
Bor, der anvendes ved Boringen af de artesiske Brønde. 
En eiendommelig Methode til at forandre Støbejern 
til Smedejern, som anvendes ved Fabrikationen af mindre 
Gjenstande, er den saakaldte Adoucering, der bestaaer 
i, at de støbte Sager i længere Tid (c. 4 Døgn) ophedes, 
stærkt omgivne med Jernilte (f. Ex. Hammerskjæl). Paa 
denne Maade blive f. Ex. Saxe, Nøgler, Spænder 0. fl. a., 
langt lettere forarbeidede end ved Smedning og Filning. 
Staalet, der er et Kulstofjern med ringere Kulstof- 
mængde (2—4 pCt.) end Støbejern og altsaa danner Over- 
gangen mellem dette og Smedejernet, bliver ligeledes 
frembragt af Raajern ved en Iltning. Dette skeer påa samme 
Maade som Friskningen ved Ophedning med Kul i en 
aaben Ovn; men man maa høre tidligere op med Pro- 
cessen, for at Jernet ikke skal blive berøvet for meget 
Kulstof. Det Staal, der er frembragt ved denne Methode, 
kaldes Friskstaal. 
En anden hyppigere anvendt Fremgangsmaade er 
Cementationen, hvor man gaaer den modsatte Vei, 
idet Smedejern bringes til forbinde sig med mere Kul- 
stof. For at fremstille Cementstaal nedlægges Stænger af 
Smedejern, omgivne med Kulstøv, blandet med Aske (10 pCt.) 
og lidt (2—3 pCt.) Kogsalt, i lukkede Leerkasser, der i sær- 
egne Ovne udsættes for en Hvidglødhede, som dog ikke 
maa være såa stærk, at Smedejernet smelter (20009); 
thi i dette Tilfælde vilde det blive forvandlet til Støbejern 
istedenfor til Staal. Den Proces, der foregaaer i det Indre 
af Kasserne hår været Gjenstand for megen Drøftelse. 
Tidligere mente man, at, Kullet i fast Tilstand forbandt 
sig med Jernet, og at der da fra Overfladen skete en 
