297 
Dette angiver ved de saakaldte »Anløbsfarver« den Tem- 
peratur, for hvilken det har været udsat. Disse Anløbs- 
- farver vise sig påa Overfladen og beroe paa en tynd 
Hinde af Jernilte., der med forandret Tykkelse antager 
forskjellige Farver”). 
De Gamle synes at nave lært Staalet og dets Hærd- 
ning at kjende omtrent paa samme Tid, som Jernet. 
Saaledes siger Homer nemlig (Odysseen Øde Bog): 
Som naar en Smed neddypper sin Bile, hvad eller sin Øxe 
Udi det kolde Vand, som da høitsprudlende syder, 
Hærdende den, thi saa man Jernets Kræfter skal øge, — 
Saaledes bragede Øiet om Oliestangen den hede. 
(P. Møller.) 
Ligeledes omtaler han paa flere Steder Staal med 
forskjellige Farver. 
Angaaende Staalets kemiske Sammensætning har der 
hersket forskjellige Meninger. De Gamle aåansaae det for 
en Modifikation af almindeligt Jern, hvilket beroer paa, at 
de ikke kjendte nogen særskilt Fremstillingsmaade af 
Staalet, som de erholdt ved Udsmeltningen tilligemed 
almindeligt Jern, alt efter Ertsenes Beskaffenhed, og naar 
hvor Smeltepunktet er forskjelligt efter det Forhold, hvori man 
blander Bly og Tin med hinanden. 70 Dele Bly + 4 Dele Tin 
smelte ved 216?, 100 Dele Bly + 4 Dele Tin ved 292" og Bly 
alene ved 322?, saa at man kan frembringe de forskjelligste 
Smeltetemperaturer ved Hjælp af disse to Metaller. 
””) Staalets Anløbsfarver ved de forskjellige Temperaturer ere følgende : 
ved 220? lysegult 
— 2409 straagult 
— 2559" brunt 
— 265" purpurfarvet 
— 285 lyseblaat 
— 2959 indigoblaat 
— 315? mørkeblaat. 
20 
