317 
sine meest oprørte Øieblikke; men dette Billede giver 
kun en ufuldkommen Forestilling om denne vulkanske 
Naturs Vildhed; intet Hav har såa uregelmæsige Bølger 
eller såa dybe Revner.« — Banks-Bugten ved Albemarle, 
hvor »the Beagle« gik til Ankers, var et sammenstyrtet 
Krater af vulkansk Sandsteen. Et andet Krater havde en 
Længde af en engelsk Mil og en Dybde af 500 Fod; paa 
dels Bund var der en Saltsø og midt i denne igjen en 
lille Ø, dannet af et lille Kraåter. Ogsaa paa James-Øen 
fandt man en lille Saltsø påa Bunden af et Krater; 3—4” 
Vand dækkede et Lag skinnende hvidt Salt, der tog sig 
smukt og mærkeligt ud i Modsætning til den Krands af 
grønne Saftplanter, som omgav Søens Bred, og til den 
frodige Plantevæxt påa Kraterets ned mod Søen skraa- 
nende Vægge. Som Følge af Jordbundens Beskaffenhed 
er Landet ofte ufremkommeligt; gabende Revner, svære 
Klippeblokke, sammenstyrtede Kratere, dybe Sandmasser og 
uhyre Afgrunde, der skyldes storartede Blæredannelser i 
Lavaflodernes Indre og dækkes af en skrøbelig Skorpe, 
gjøre en Vandring her altid besværlig, ofte endog farlig, eller 
standse snart ethvert Forsøg påa at trænge videre frem, 
hvor ikke de mærkelige Skildpaddestier, som senere skulle 
omtales, have banet Veien; Kysten er næsten altid steil 
og saa meget vanskeligere at lande paa, som Oceanets 
Dynning allid sætter en voldsom Brænding ind mod Klippe- 
kysten. Kun paa Chatham-Øen(Freshwater Bay) findes 
fersk Vand under såådanne Forhold, at det til enhver 
Aarstid er tilgængeligt for de Søfårende; der findes nok 
Kilder i den høiere Deel af de større Øer, men de op- 
suges af det løse Lavasand eller tabe sig i Klipperevnerne 
og naae saaledes ikke til Kysten. Flere af Øerne egne 
sig i øvrigt godt til Kultur i deres indre høiere liggende 
