318 
”Deel, og Kolonien påa Charles-Øen laa i en Høide af 
c. 1000 Fod paa en frugtbar smilende Slette, beplantet 
med Kartofler, Sukkerrør, Bananer, Bomuld, Mais, Manioe, 
Figener, Oranger osv. 
AfGalapagos-Øernes Beliggenhed under Linien og 
midt i et stort Hav kunde man ledes til at antage, at 
Klimaet —- om end et modereret eller saakaldet Øklima 
— dog var baade meget varmt og meget fugtigt, og at 
dette saaledes kunde bøde paa Jordbundens Ufrugtbarhed. 
At dette egenlig ikke er Tilfældet, skyldes det mærkelige 
Sammentræf af Luft- og Havstrømme, der betinge denne 
Øgruppes Klima. Sydostpassaten, den i Bæltet mellem 
Steenbukkens Vendekreds og Linien herskende Vind, 
har afsat de faae Vanddampe, som den førte med sig hen 
over La Platas tørre Stepper, paa kordillerekjedens Øst- 
side, og Perus og Chiles Kystbælte hører derfor som be- 
kjendt til de meest regnløse Strækninger påa Jorden. Paa 
sin korte Vei fra Peru til Galapagos - Øerne optager den 
ikke såa meget Vand, at den kan meddele dem synderlig 
megen Fugtighed, og uagtet Himlen i Reglen skal være 
skyfuld og overtrukken, regner det dog kun sjeldent. Ofte 
falder der Regn i Bjergene påa Vindsiden, medens Lav- 
landet (Kysten) ikke faaer en Draabe. Med Undtagelse af 
en kort Tid af Aaret falder der slet ingen Regn, og selv 
da falder den ikke regelmæsigt. Derimod ere Øerne ofte, 
især om Nalten, indbyllede i Taage, og Skyerne hænge 
saa lavt, at der bliver en kjendelig Forskjel paa Lufthavets 
Tilstand i Øernes lavere tørre Bælte og omkring deres 
skyindhyllede Toppe i en Høide af 1000 Fod og derover. 
Ogsaa er der en betydelig Forskjel paa Klimaet paa 
Vindsiden og Læsiden; mod Nordvest er Klimaet tørt og 
hedt, mod Sydost er der oftere Regn og Taage, og Lan- 
