337 
nok af dem. De, der opholde sig i den lavere, tørre Deel, 
eller påa de Øer, hvor der ikke findes Vand, leve for- 
nemmeligen af de saftige Kaktusplanter, hvorimod de, der 
beboe de højere og fugtigere Egne, æde Bladene af 
forskjellige Træer, de sure og stramme Bær af de saa- 
kaldte »Guayavitas« samt en bleggrøn, traadagtig Lavart 
(Usnea), der hænger ned fra Træernes Grene. Da Skild- 
padderne holde meget af Vand saa vel for at drikke 
det, som for åt bade sig deri, og da Kilderne altid ligge 
i den midterste Deel af Øerne i en temmelig betydelig Høide, 
maae de, der opholde sig i det lavere Bælte, tilbagelægge 
lange Strækninger for at komme til at drikke; der løber 
derfor brede og fasttraadte Stier — der kunne sammen- 
lignes med de bekjendte Bison-Stier i Amerika og med 
Kænguruernes i Nyhollands Bjergegne — i alle Retninger 
rat Kysten” til "Kilderne det"Indre; 'ogtdet var ved”at 
følge disse af Skildpadderne dannede Stier”), at det 
lykkedes de første Besøgere at finde Vand: »Det var et 
mærkeligt Syn, siger Darwin, i Nærheden af Kilderne at 
iagttage en Mængde af disse store Uhyrer, nogle vandrende 
ivrigt afsted med udstrakt Hals, andre paa Tilbageveien 
efter at have drukket dygtigt,« Seer man deres lille Hoved 
og lange Hals rage op over Buskene, fåaer man Ind- 
trykket af en kæmpemæsig Slange, der iagttager En. 
Saasnart de komme til Kilden begrave de deres Hoved i 
") Ifølge Reynoids kunne disse Stier være 3 Alen dybe. Han har 
seet Skildpadderne i hundredevis ved Kilderne, trægende sig 
op ovenpaa hinanden for at komme til Vandet. Efter hans 
Sigende findes de i Regntiden (»May-Decbr.«) i Lavningerne, men 
vandre tilbage til de høiere Strækninger i Januar-May, efterhaanden 
som der bliver mere tørt. (Denne Angivelse af Regntiden passer 
iøvrigt ikke til hvad ovenfor er anført.) 
