342 
- 
og er et hæsligt, dumt og trægt Dyr af en skiden sort Farve. 
Man træffer dem ofte svømmende i Havet flere hundrede 
Skridt fra Bredden. ikke for at fiske, som man kunde 
troe, men for at afgnave Tang; i Vandet svømme de med 
stor Lethed og Hurtighed ved Legemets slangeagtige Be- 
vægelser, med Lemmerne trukne fladt inå til Kroppen, 
og de kunne taale at være timevis under Vandets Over- 
flade. I nogle Fods Høide over Brændingen seer man 
altid en Mængde af disse hæslige Krybdyr ligge og sole 
sig paa de sorte Lava-Klipper. Jager man dem, søge de 
derimod aldrig ud i Vandet, og kaster man dem ud deri, 
søge de ufravigelig tilbage til Stranden igjen, uagtet Er- 
faringen maa have sagt dem, at der truer en Fåre dem; 
men sandsynligvis kjende de ikke nogen anden Fare end 
den, der truer dem i Havet af de talrige Maifiske, og 
deres Instinkt byder dem derfor at søge op paa Land, 
saa snart de mærke nogen Fare, selv om denne i det 
enkelte Tilfælde netop kommer fra Landet. Beboerne 
vare ikke i Stand til at sige Darwin, om de lågde Æg, 
og hvor de i såa Fald anbragte dem. — Dette Dyr er — 
nåar vi see bort fra Krokodilerne — den eneste bekjendte 
Øgle, der gaaer ud i Havet. 
Blandt disse store og eiendommelige Krybdyr, mellem 
disse golde vulkanske Omgivelser troer Besøgeren sig let 
hénsat til en fjern Periode i Jordens Udviklingshistorie, 
da Krybdyrene spillede Mestre og gave Tonen an. Der 
findes imidlertid endnu høiere Dyr, baade Pattedyr og 
Fugle, her påa Øerne. De oprindelige Land-Pattedyr 
indskrænke sig rigtignok til en Mus eller Rotte (Hespe- 
romys galapagoensis), der opholder sig i Krattet i 
Nærheden af Kysten og hører til en Slægt, hvis andre 
talrige Arter ere udbredte over forskjellige Egne af Syd- 
