353 
expelli & mox iterum cum eodem misceri qveat« "), siger 
han i sit originale Sprog (Fundam. chym. III. 353). Rob. 
Boyle »the sceptical chimist«, havde dog opstillet det som 
en Mulighed, at Svovl kunde være en Bestanddel af Svovl- 
syren; han havde endogsaa iltet en vejet Mængde engelsk 
Tin ved Opvarmning og fundet, at det dannede Tinilte 
vejede 3 Gran mere end det anvendte Tin, hvoraf han 
sluttede, at Metallet havde optaget og forbundet sig med 
Et eller Andet (en Del af Flammen mente han), medens 
det efter Stahls Theori jo netop skulde have afgivet Flo- 
giston. Men Stahl viser ham glat af: »Boyle aber, der 
sonst ein artiger und nachsinniger Kopff gevvesen, hat 
sich hierinnen gråblich verstossen (vvie es dann gehet, 
vvenn man eintzele Experimenta tractirt.)« Og dog var det 
dette »eintzele Experimentum«, der skulde omstyrte hele 
Flogistontheorien og danne et sikkert Grundlag for en ny 
Chemi. Den iste August 1774 opdagede Priestley Ilten, 
og allerede i November samme ÅAar forelæste Antoine 
LaurentLavoisier for det franske Academie en Afhandling 
»sur la calcination de Pétain dans les vaisseaux fermés«, 
hvori han med Vægtskaalen godtgjorde, at Tinnet havde 
optaget saamegen Ilt, som dets Vægtforøgelse angav. Men 
allerede længe før denne Tid, allerede før Ilten var op- 
daget, allerede den 1ste November 1772 havde Lavoisier 
indsendt en Note til Academiet, som viser, at han allerede 
da havde fattet den glimrende Tanke, der skulde gjøre 
hans Navn saa berømt, og-forstaaet den i dens hele Be- 
tydning. Heri siger han nemlig: »For nogle Dage siden 
har jeg opdaget, at Svovlets Vægt forøges, naar det ved 
i) At af Syre og Flogiston bliver Svovl og at paa den anden Side 
Flogiston kan uddrives af dette og atter blandes dermed. 
