354 
sin Forbrænding omdannes til en Syre. Denne Vægt- 
forøgelse hidrører fra, at det optager en utrolig Mængde 
Luft« — og senere i samme Note, at man, nåar man op- 
varmer Blyilte med Kul i lukkede Kar, i det Øjeblik, da Bly- 
iltet omdannes til Bly, kan opsamle et luftformigt Legeme, 
hvis Rumfang er idetmindste tusinde Gange saa stort, som 
det anvendte Blyilte. Han tilføjer, man veed, hvor sandt: 
»Cette découverte me parait une des plus intéressantes, 
qu'on ait faites depuis Stahl.« 1777 undersøgte Lavoisier 
igjen Svovlsyrlingen, fandt, at den bestod af Svovl og Ilt, 
og paaviste, at Svovlsyren var et højere Iltningsproduct af 
Svovl. Dog var denne Syres Dannelsesproces, skjøndt 
erkjendt i Principet, endnu dunkel i Detaillen, og det var 
først fra 1806, da Clément og Desormes nøjere stu- 
derede denne Proces, at Praxis kunde faae den tilbørlige 
Vejledning af Theorien. Disse Chemikere paaviste nemlig, 
at Salpeteret eller Salpetersyren ingenlunde afgiver al den 
Ilt, der behøves for at.omdaåanne Svovlsyrling til Svovlsyre, 
men at den atmosfæriske Luft er det egenlige Iiltnings- 
middel.  Salpetersyren, der er sammensat af Kvæistof, 
Brint og Ilt, afiltes først af Svovlsyrlingen til en luftformig 
Forbindelse af Kvælstof og Ilt, Kvælstoftveilte. Denne har 
nu stor Tilbøjelighed til at optage Ilt af den atmosfæriske 
Luft, hvorved den omdannes til en anden Itforbindelse af 
Kvælstof, Salpeterundersyre, der optræder som røde Dampe 
og indeholder dobbelt saa megen Ilt som Kvælstoftveilte. 
Men naar Fugtighed og Svovlsyre ere tilstede, afgiver den 
saaledes dannede nye Forbindelse igjen Ilt til Svovlsyrlin- 
gen, og det i et saadant Forhold, at 64 Vægtdele Svovl- 
syrling (1 Atom) optage 16 Vægtdele Ilt (1 Atom) og 18 
Vægtd. Vand (1 Atom), hvorved den gaaer over til Svovl- 
syre. Ved denne Reduction er Salpeterundersyren igjen 
