362 
stor. I Nordhausen, en lille By i preussisk Sachsen, hvoraf 
Syren har sit Navn, fabrikeres den nu ikke mere, men i 
Bøhmen findes Fabriker, som levere rygende Svovlsyre. 
Man benytter hertil Jernvitriol, som glødes i Lerretorter. 
Jernvitriolen indeholder Krystalvand, hvoraf en Del tem- 
melig let gaaer bort, men nåar Temperaturen stiger, de- 
componeres Saltet fuldstændigt i Svovlsyrling, som gaaer 
bort, en Blanding af Svovlsyre og Anhydrid, som opsamles 
og danner den rygende Syre, og Jerntveilte (Caput mor- 
tuum, Todtenkopf, Engelskrødt), der benyttes dels som 
Farvemateriale, dels som Polerpulver. 
Svovlsyren finder upaatvivlelig sin vigtigste Anvendelse 
i Fabricationen af konstig Soda. Dette Salt, kulsurt Natron, 
forekommer ikke sjældent i Naturen, men aldrig synderlig 
rent. I Ægypten og Palæstina, i Indien og Amerika findes 
saaledes »Natronsøer«, hvis Vand om Sommeren fordamper 
og efterlader rigelige Krystalskorper af Soda. I Ungarn 
er Jordbunden i det store Steppeland, som Theiss gjen- 
nemstrømmer, i den Grad blandet med Soda, at denne 
navnlig efter Regn udkrystalliserer paa Jorden, hvor den 
da opsamles af Bønderne, for hvem dette er en vigtig 
Erhvervskilde. Disse særegne Forhold have været Oprin- 
delsen til de store Sæbesyderier i Szegedin og Debreczin. 
Desuden vandt man tidligere Soda paa lignende Maade 
som Potaske, men medens denne faaes af Landplanternes 
Aske, fik man Soda af Strandplanternes, og det var især 
Fucusarterne, som leverede dette vigtige Salt. Dog var 
den Soda, der blev fremstillet paa denne Maade, naturlig- 
vis meget uren. Den bedste var den saakaldte »Barilla«, 
der kom fra Spanien, hvor den paa Kyststrækningen ved 
Alicante, Carthagena og Malaga blev vunden af Salsola 
soda, og denne Aske indeholdt kun 25—30 Procent kul- 
