363 
surt Natron. Den gik for største Delen til Frankrig, der 
aarlig indførte Barilla til en Værdi af 20—32 Millioner fr., 
navnlig til Sæbesyderierne i Syden; thi de Asker, der 
vindes ved de franske Kyster, »Salicor« fra Omegnen af 
Narbonne, »Blanquette« fra Aiguesmortes, og »Varec« fra 
Normandiet indeholde mest Potaske og kun nogle faa Pro- 
cent Soda. Den store Revolution, der i saa mange Hen- 
seender gjorde en Omvæltning i de bestaaende Forhold, 
aabnede ogsaa her en ny Kilde, der skulde blive frugt- 
bringende for hele den moderne Industries Udvikling. Det 
var i 1793. Frankrig blev angrebet paa alle Sider; alle 
Provindser vare i Oprør mod Revolutionen i Paris; hele 
den udenrigske Handel standsede, og Sodaindførslen fra 
Spanien ophørte aldeles. Det eneste Erstatningsmiddel, 
man havde, var Potaske, men al den Potaåaske, der kunde 
skaffes tilveje, opslugtes af Salpeterfabrikerne; thi Krudt 
kunde mindst af Alt undværes nu, da Fjender trængte frem 
paa alle Kanter. Under disse Forhold maatte Sæbefabriker, 
Glasværker osv. ligge stille, og Frankrigs Industri truedes 
med Undergang. Men netop under disse Forhold viste 
Frankrig, hvad det formaaede ved egen Kraft: Svovl blev 
fremstillet af Malmene, Salpeter af forraadnede Dyre- og 
Plantestoffer, Alun af bitumineuse Skifere, og hvad der 
var vigtigere end alt dette, Soda af Kogsalt. Aar Il ud- 
stedte Velfærdscomiteen et Decret, der begyndte saaledes: 
»! Betragtning af Republikens Pligter, som byde den at 
henvende Frihedens fulde Kraft paa alle de Gjenstande, 
som danne Grundlaget for de uundværligste Industrigrene; 
som byde den at afkaste Handelsafhængighedens Lænker 
og drage Alt, hvad Naturen har nedlagt i Frankrigs Skjød, 
frem for Dagen, ligesaa meget for at svække Despotiets 
hadefulde Tvangsmidler som for at drage Nytte af Jordens 
24% 
