373 
stiller Chloret, der har faaet en saa udbredt Anvendelse 
som blegende og luftrensende Middel. Opdagelsen af 
Chloret, der skriver sig fra 1774, skyldes Scheele, denne 
udmærkede Experimentator, der fristede en tarvelig Til- 
værelse som Bestyrer af Apotheket i Køping, en lille By 
i Vesterås, medens han forbavsede Europa med de vid- 
underligste Opdagelser. Det var ved sit Arbejde over 
Brunsten, et i Naturen meget udbredt Mineral, at han 
fandt ikke mindre end 3 nye Legemer: Mangan, Baryt og 
Chlor; »thi han kunde næsten ikke røre ved et Legeme 
uden at gjøre en Opdagelse«, saa skarp var hans viden- 
skabelige Sands og saa correct hans Experiment.  Brun- 
stenen bestaaer i ren Tilstand af Ilt og Mangan, et Metal, 
der i høj Gråd ligner Jern. Naar mån behandler dette 
Mineral med Saltsyre, der som ovenfor bemærket bestaaer 
af Brint og Chlor, gaaer al Saltsyrens Brint til Brunstenens 
Ilt og danner Vand, medens Chloret dels forbinder sig 
med Manganet og bliver tilbage som et Salt, dels gaaer 
luftformig bort.  Chloret er et Grundstof (man har da 
idetmindste endnu ikke bevist. at det er sammensat), 
der til forskjellige Tider har spillet en meget interessant 
Rolle i Chemiens Theori. Det er ved sædvanlig Tempe- 
ratur en gulgrøn Luftart af en højst ubehagelig Lugt. Det 
forbinder sig let med Metallerne, ofte under Ildfænomener; 
ligeledes med Brint, der da ogsaa efter alle Analogier 
maa betragtes som et luftformigt Metal. Navnlig naar 
Vand og et Legeme, der med nogenlunde Lethed optager 
det, ere tilstede, danner Chlor Saltsyre med Vandets Brint, 
medens Ilten gaaer til det iltelige Legeme. Herpåa beroer 
dette Stofs Anvendelse baade til Blegning og til at rense 
usund Luft. De Stoffer, der fordærve Luften eller farve 
Tøjerne, ere nemlig organiske Legemer, der som saadanne 
