381 
en dygtig Decorationsmaler i Paris, som allerede havde 
gjort sig bekjendt ved Opdagelsen af Dioramaet, om Niepces 
Opdagelse, satte sig i Forbindelse med ham (1829) og 
arbejdede sammen med ham for at fuldkommengjøre Op- 
dagelsen. Niepce havde forsøgt at forstærke Virkningen 
af sine Billeder ved at udsætte dem for Joddampe, der 
da skulde virke paa det blanke Metal. Nu hændtes det 
en Dag, at en Ske ved en UWagtsomhed var bleven lig- 
gende påa en joderet Sølvplade og under Indvirkningen 
af Solskinnet var bleven nøjagtig aftegnet paa Pladen. 
Dette lykkelige Tilfælde blev ikke uden Frugt. Niepce og 
Daguerre fortsatte nu deres Arbejde i en hel ny»Retning, 
men Niepce døde 1833, fattig og ubekjendt, uden at have 
seet tyve Aars ufortrødne Bestræbelser lønnede med Held. 
Først 5 Aar efter havde Daguerre gjort den vidunderlige 
Opdagelse, der efterat Arago den 7de Januar 1839 havde 
annonceret den i AÅcademiets Forsamlingssal, fløj over 
Europa og satte Alle i Forbavselse. Dog var Methoden 
endnu langtfra fuldendt; Gjenstanden maatte udsættes et 
helt Qvarter for stærkt Sollys, naar Billedet skulde blive 
godt, og skjøndt man ved Forbedringer i Lindsesystemet 
reducerede denne Tid til mindre end det Halve, var det 
dog først efter at Fizeau havde indført Anvendelsen af 
Brom samtidigt med Jod, at Pladerne fik en saadan Føl- 
somhed, at man kunde portraitere levende Væsener. Det 
vilde blive altfor vidtløftigt og næppe frembyde synderlig 
Interesse, her at forfølge alle Fotografiens Fremskridt. 
Kun Såameget skal bemærkes, at Englænderen Talbot 
samtidig med og maaskee før Daguerre opfandt Fotografien 
paa Metal, såae sig istand til at levere Lysbilleder paa 
Papir. Imidlertid havde disse påa Grund af Papirets 
Structur, ikke den Finhed, man kunde ønske; .men Niepce 
