591 
ikke findes påa Øerne, maae vi forudsætte, at Skoven her 
dækkede alt det tørre Land; imidlertid er det ikke sand- 
synligt, at Skoven overalt har dannet en tæt Bevoxning ; 
thi de store planteædende Pattedyr (Elsdyr, Rensdyr, de 
vilde Oxearter, Krondyr, Raadyr, Bævere m.m.) have for- 
bidt og kuet Træerne i de Egne, hvor de ikke bleve 
avede af Rovdyrene, som saaledes bleve Skovens natur- 
lige Beskyttere. Ogsaa Ur-Indvaanerne dannede i Strand- 
skovene, hvor de især færdedes, frie Pladser, hvor de op- 
førte deres Hytter og byggede de stensatte Gravhøje; men 
disse Aabninger i Skoven have sandsynligvis ikke havt 
nogen stor Udstrækning, og Skoven lukkede sig over dem, 
da Ur-Indvaanerne forsvandt, saa at man med fuld Ret kan 
sige, at Sjælland dengang var dækket af Skov; men naar 
Alt var Skov, tabte Skoven derved sin Charakter, for såa 
vidt som en Gjenstand først faaer sin Betydning ved Mod- 
sætningen til en anden derfra forskjellig, og Skoven fik 
først sin Modsætning, da det agerdyrkende Folk ankom. 
Vi maaåe tænke os, at dette ligesom Nybyggerne i Ame- 
rika har ryddet Skovens Træer paa de Pletter, hvor det 
nedsatte sig. Paa et saadant Ryd byggede det sine Hyt- 
ter og dyrkede den omliggende Jord. Der er overvejende 
Grunde til at antage, at de agerdyrkende Kolonier ikke 
ere grundede af enkelte Familier, som efterhaanden ere 
ankomne, men at store Selskaber eller hele Folk til samme 
Tid have nedsat sig i det gamle Skovland, hvorefter »flere 
»Familier forenede sig, for med forenede Kræfter at dyrke 
»en saa stor Strækning, som ansees tilstrækkelig til at 
»ernære dem, samt at de byggede deres Boliger nær hin- 
»anden for i paakommende Tilfælde at kunne yde. hin- 
»anden Bistand. Heraf opstod de fælles Bymarker og 
