401 
en gjennemgribende Forandring i Eiendomsforholdene. 
Bønderne bleve fra Selveiere til Fæstere og tabte derved 
Eiendomsretten over Skoven. Dette Forhold findes udtalt 
i bestemte Ord, som ikke kunne mistydes, i de saakaldte 
»laalandske Vilkaar«, som ere en Samling af Vedtægter fra 
Christopher af Baierns Tid. »Ingen Bonde«, hedder 
det, »maa sælge, torgføre eller bortgive Eg eller Bøg, 
uden sin Huusbonds Villie under 40 Marks Straf.« Ingen 
Bonde, men alene Herremændene og Kronen, eiede Sko- 
ven. Bonden havde alene Ret til at sende sine Dyr paa 
Græs i Fællesskovene, men maatte ikke hugge nogen Eg 
eller Bøg, hvorimod Herremanden gav ham deraf, hvad 
han behøvede til Gavntømmer; da der ingen Bestemmelse 
var i Loven angaaende Brugen af de andre 'Præarter, 
saaledes Ask, Alm, Avnbøg, Birk og Underskovstræerne 
Hassel og Tjørn, kunde det være tvivlsomt, hvorvidt Bon- 
den havde Ret til at bruge disse Træer; det synes imid- 
lertid, at der påa forskjellige Steder har uddannet sig for- 
skjellige Vedtægter. I Sydsjælland og paa Smaaøerne brugte 
Bønderne i Reglen Underskoven ligesom Avnbøgen, Lin- 
dene og Birkene, såa længe de fandtes, og paa dem øvede 
de deres Yndlings-Skovbrug, som gaaer ud paa at gren- 
hugge og topstævne Træerne, hvorved man indbilder sig 
at have en større Fordeel end ved at opelske Træerne 
påa ny. Hvad Underskoven angaaer, da maatte den vist- 
nok, som væsenlig henhørende til Skovbundens Plante- 
dække ligesom Græsset, tilhøre Bønderne, og i Fortiden, 
da Egeskoven var mere almindelig og den rene Bøgeskov 
langt fra var saa almindelig som for Øieblikket, maatte 
Underskoven have større Betydning for Bønderne, hvilket 
ogsaa gjælder om Espen og Birken; det sidstnævnte Træ 
