409 
disse Kriges Følger, og om mange forhenværende Skove 
vidner Sagnet, at de ere ødelagte af Svenskerne.”) Af de 
nyere Historieskrivere har Th. Becker fremdraget de 
fleste Kjendsgjerninger for at godtgjøre, hvis det var for- 
nødent, at det syttende Aarhundredes Krige have for- 
mindsket de danske Skoves Udstrækning, idet han har 
udgivet en Synsforretning over Skovene i Skanderborg, 
Aarhus og i endeel af Viborg og Randers Amt. Af 
dette mærkværdige Dokument fremgaaer, at de Svenske 
i Aarene 1644 og 45 have hugget 120,000 Træer og 
stevnet omtrent 3,500 Træer. Træerne ere ikke nævnte 
summarisk, men talte i hver enkelt Skov, den være nok 
saa lille, saaledes at Beretningen om denne Skovning ved 
Enkelthedernes Fuldstændighed og Paalidelighed Intet lader 
"tilbage at ønske, og Forfatteren synes med bedste Ret 
deraf at drage den Slutning: »At Landets Skove fik et 
Knæk, som de tildeels aldrig forvandt. « 
Naar Historieskriveren møder med en Armee paa 
120,000 Træer, synes det forgjæves at indvende noget 
imod den Slutning, at denne Skovning nødvendigvis maatte 
medføre Skovødelæggelse; men hvor stort dette Tal end 
”) Det er nu let at paavise, at mange have benyttet Krigene i det 
syttende Aarhundrede som et bekvemt Tidspunkt, hvortil flere 
Egnes Skovtab lod sig henføre; saaledes beretter Bergsøe, at de 
store Skove i Thy først fandt deres Undergang i Krigen 1657— 
1660; men han overseer, at AÅrentBerntsen beskriver Thy som 
skovløst og ikke veed af, at der har været Skov. Bergsøe lod sig 
vildlede derved, at der i Lehnsbrevene til Provsterne i Vestervig 
Kloster findes Breve, hvori der i det mindste til tre forskjellige 
Tider (1530, 1553 og 1559) paalægges dem »ikke at forhugge 
Skoven til Upligt«; men dette 'var kun en Talemaade. (See 
S. 403). 
27 
