413 
men Svenskerne Skylden for at have ødelagt Skoven; 
saaledes gik det med Nyborg Skov.  Landkommissær 
Monrad fortæller i sin Levnetsbeskrivelse, al da han før 
den svenske Krig besøgte Nyborg, laåae der paa den ene 
"Side af Byen en stor Skov, og påa den anden Side den 
skjønne Dyrehave, som laae imellem Slottet og Holken- 
havn, men da han efter Krigen besøgte Byen, vare Sko- 
vene forsvundne; thi de vare ødelagte i Krigens Tid, da 
Feltslaget med de Svenske stod.”) Dersom disse Jorder 
ikke vare blevne benyttede til Agerdyrkning, vilde Sven- 
skerne ikke have faaet Skylden for at have ødelagt Sko- 
ven, som uden al Tvivl vilde være voxet op af sig selv 
igjen. I de Egne, hvor der er Mangel paa Læ, kunde 
en Forhugning derimod let føre til, at Skoven ikke mere 
kom igjen af sig selv; men dette har i Virkeligheden 
ikke øvet nogen indgribende Indflydelse paa Udstrækningen 
af Halvøens Skovland; thi saadanne Egne bleve just påa 
Grund af deres Beskaffenhed og Beliggenhed ikke udsatte 
for den langvarige Besættelse, saaledes som de frugtbare 
Egne, og hvor meget end Krigen skadede Skovene her, 
var Tabet dog efter 60 eller 70 Aar igjen oprettet, såa 
at disse Egne atter vare bekjendte for deres Rigdom paa 
Skov. Da Ryttergodserne hundrede Aar efter den svenske 
Krig bleve solgte, vare Skovene i Stand til at betale Kjø- 
bet; og naar vi nu sammenligne den Behandling, som de 
jydske Skove efter Synsforretningen for 1645 havde under- 
gaaet, maa den næsten kaldes varsom i Sammenligning 
med den Fremgangsmaade, som Landets egne Børn an- 
vendte, da Ryttergodserne vare solgte. | 
") Meddeelt af Dr. B. Becker. 
