416 
»Skoven«”), hvilket Navn den endnu bærer. Det var vist- 
nok et fornuftigt Foretagende at opdyrke et Stykke af 
denne store Skov, thi det tiloversblevne" vedblev at være 
meget betydeligt og kunde stifte mere Nytte, naar Ager- 
dyrkerne befandt sig i dens umiddelbare Nærhed.  iImid- 
lertid var der ved Landsbyens Anlæggelse begaaet en stor 
Feil; den burde have ligget paa Skovens Øst- eller Syd- 
side; thi ved aldeles at borthugge den vestlige Deel af 
Skoven, berøvede Hahn Hornsved sit Læbælte og bidrog 
saaledes til Skovens langsomme Ødelæggelse, hvorfor 
ogsaa, da man i Begyndelsen af dette Aarhundrede tog 
fat paa Skovens Istandsættelse, den driftige Skovrider be=- 
gyndte dette Foretagende med at plante Gran paa Vest- 
siden. — Vi have saaledes lært at kjende en Landsby, 
som er opstaaet i det syttende Aarhundrede ved Rydning 
af Skov; det var vistnok sjeldent, thi man saae oftere 
gamle Landsbyer forsvinde end nye opstaae. 
Efter at vi have erfaret, at Skoven i gamle Dage paa 
mange Maader blev svækket baade i indvortes og ud- 
vortes Henseende, er det af Interesse i Modsætning der- 
til at opsøge de enkelte Steder, hvor de store Begiven- 
heder have øvet en saadan Indflydelse paa Landet, at en 
Tiltagen af Skov derved er bevirket. Tidligere har jeg. 
omtalt, at de for Folket ødelæggende Krige ikke derfor 
vare det for Skovene; thi i de Egne, hvor Alt var udsat 
for at blive Krigens Bytte, idet Hestene bortførtes, kvæget 
fortæredes, Folkene bortvandrede, maatte ogsaa" Brugen af 
Skoven ophøre; da Træernes Knopper ikke længere bleve 
afgnavede, kunde de udvikle sig frit og regelmæsigt. Da 
”) I Jordebøgerne nævnes ogsaa Skovhuse, Skovboere og Skovmænd. 
