v EGA- EXPEDITION ENS V E T EN S K A FLIO A ARBETEN. J 



Ranunciilus nivalis, 

 Wahlbergella apetala, 

 Stellaria huraifusa, 

 Cerastium alpinum, 

 Halianthus peploides, 

 Polygonum vi viparum, 

 Oxyria digyna, 

 Salix reticulata, 

 Poa fiexuosa, 

 Colpodium latifolium, 

 Catabrosa algida, 

 Dupoiitia Fischeri, ^ 

 Hierochloa alpina, 

 Eriophorum angustifolium, 



:> Scheuchzeri, 



Juncus biglumis, 

 Luzula arcuata. - 



Ofvan anförda siffror visa, såsom ju också a priori var 

 att antaga, att fanerogamfloran på S:t Lawrence-ön är närmast 

 beslägtad med den Ostsibiriska och den Westamerikanska. 

 Med båda har den ett så nära lika stort antal arter gemen- 

 samma, att det på grund endast häraf är omöjligt att afgöra, 

 till hvilkendera den med största skäl bör räknas. Den något 

 större öfverensstämmelsen med den Ostsibiriska torde vara 

 mera skenbar än verklig. Ostsibirien är nämligen tvifvels- 

 utan för närvarande bättre kändt i floristiskt hänseende än 

 Vestamerika, och måhända äro derför i detta senare område 

 ännu åtskilliga af S:t Lawrence-öns blomväxter att finna. 



Enligt hittills föreliggande uppgifter, som äro mig bekanta, 

 skulle i arktiska Ostsibirien följande saknas af de på S:t La- 

 wrence-ön anmärkta arterna: 



Senecio Pseudo-Arnica, 



Linnsea borealis, 



Cardamine purpuré'a, 



Claytonia sarmentosa, 



Koenigia islandica, 



Salix anglorum, 



Glyceria glumaris, 



Carex salina, 



' Om Dupontia psilosantha från Grönland tillhör denna art. Jfr Vega- 

 expeditionens vetenskapliga iakttagelser Bd I, sid. 346. 



^ Dock på S:t Lawrence-ön umler en annan form än på de flesta andra 

 delar i arktiska området. 



