68 NORDQVIST, SIBIli. ISHAFSKVSTENSDÄGGDJVRSFAUNA. 



hans intressanta skildring. 'Mellan kap Erren (så kalla tschuk- 

 tscherna kap Schelagskoj) och Ryrkajpija ser man under klara 

 sommardagar från kustbergen, som befinna sig nära mynnin- 

 gen af en å, i norr bakom hafvet höga, snöbetäckta berg. 

 Troligtvis kommo derifrån fordom stora hjordar af vilda renar 

 öfver till asiatiska kusten; men då de blifvit förföljda och ut- 

 rotade af tschuktscher och vargar, hafva de icke visat sig nu- 

 mera (detta skrefs 1823). Berättaren, schelagska tschuktschen 

 Kymakaj, hade sjelf en gång i april månad en hel dag för- 

 följt en hjord vilda renar; men på något afstånd från stran- 

 den blef hafsisen så ojämn, att jägaren, som åkte i en släde, 

 förspänd med två renar, blef tvungen att vända om\ 



»Den å, om hvilken här talas, är utan tvifvel densamma 

 Koevgun, som af mig nyss omnämndes; i närheten nf den 

 finnas verkligen strandklippor. Det finnes två öar med samma 

 namn; de äro båda belägna nära hvarandra. Tschuktschernas 

 berättelser gälla den vestra Koevgun. 



»En annan känd trakt, der renar komma i land från haf- 

 vet, är Ustjanska området och isynnerhet den der belägna 

 udden Svjatoj nos. Köpmannen Ljachofif, som i dessa trakter 

 sökte efter mammutbetar, såg år 1770 en stor mängd vildrenar, 

 som i hjordar tågade öfver Ishafvet norr ifrån till Svjatoj 

 nos. Ljachoff, hvars vetgirighet dref honom att taga reda på 

 hvarifrån dessa djur kommo, begaf sig med hundar norr ut 

 utåt hafvet längs de af renarna upptrampade vägarne och 

 uppnådde sålunda de närmaste öarne, som äro kända under 

 namnet Ljachoffs första och andra ö. Två år senare följde 

 Ljachoff renspåren ännu längre norr ut och upptäckte ytterligare 

 en ö, på hvars strand han till sin förvåning såg en koppar- 

 kittel och huggen ved. I anledning hävaf blef den nyupp- 

 täckta Ljachoffska ön kallad Koteljnij (Kittelön). Ljachoft^har 

 icke anstalt några andra iakttagelser öfver renarnes flyttnin- 

 gar, men om man tar i betraktande följande omständigheter, 

 så kan man draga den slutsatsen, att de af honom sedda re- 

 narne icke hörde till den på Nysibiriska öarne förekommande 

 rasen; icke heller hörde de till den ras, som förekommer på 

 fastlandet inom Verchojanska området. 



»Fångstmännen i det Ustjanska området skilja mellan 

 tvänne former af arktiska vildrenar, af hvilka den ena af dem 

 kallas tundraren, den andra hafsren. Tundrarenarne tillbringa 

 sommarn på tundran och vid Ishafskusten ; så snart hösten 

 inträdt aflägsna de sig åt söder och öfvervintra uti Verchojan- 

 ska skogsbältet. Hafsrenarne tillbringa sommarn någonstädes 



