84 NORDQVIST, SIBIR. I S H AF S KU ST EN S D ÄG G DJ U MSF AC N A. 



Skallens längd från nack-kammen till näsbenens främre spets 

 Afståndet från nack-kammen till framtändernas främre basal- 



kant 



Skallens bredd öfver okbågarne 



Mellanbalken 



Lepus timidus L. var. tschuktschorum Nob. 



Tschuktsch. Méljotadlin. 



Redan vid första anblicken är det lätt att skilja tschuktsch- 

 liaren från den hos oss förekommande L. timidus L. (^= L. 

 variabilis Pall.) på dess ansenliga storlek, på dess oftast något 

 större hufvud och kortare öron, på den obetydliga höjden af 

 den svarta öronspetsen och på den tjockare och yfvigare 

 vinterpelsen. 



På kraniet finnas äfven flere mer eller mindre konstanta 

 afvikelser. 



Sålunda äro näsbenen mycket mindre af smalnande hos 

 tschuktschharen, och deri öfverensstämmer den mest med 

 grönlandsharen (L. glacialis Leach). Processus postorbitales 

 äro starkare utvecklade, och ossa zygomatica äro högre och 

 luta måhända mera hos den tschuktschiska formen än hos 

 den skandinaviska. Ofre käkens framtänder äro långa och 

 ganska breda, och deras främre yta är lika platt som hos 

 nordharen, hvarigenom den tschuktschiska formen afviker från 

 den grönländska, hos h vilken framtänderna äro smalare, h var- 

 jämte öfverkäkens framtänder hafva den främre ytan mera 

 konvex. Rännan å öfre käkens framtänder är hos den förra 

 till eller öfver bräddarne fyld med ett gulaktigt tandkitt. 

 (Bild 8, 9, 10.) 



Uti nedanstående tabell har jag jämte mått å tschuktsch- 

 haren för jämförelse efter prof. W. Lilljeborg ^ upptagit några 

 mätningar af de båda i Skandinavien förekommande formerna 

 af L. timidus. 



' Sveriges och Norges Eyggradsdjur I, pag. 422. 



