VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 133 



För att efter denna digression vända oss specielt till Japan 

 och detta lands växtlighet, torde till en början böra fram- 

 hållas, att med undantag af nordligaste delen ligger landet 

 inom den tempererade zonens eqvatorialgördel, ' eller närmare 

 uttryckt mellan 0° isotermen för den kallaste månaden - och 

 årsisotermen 20^ C. Vidare kan man naturligtvis redan på 

 förhand till en viss grad sluta sig till vegetationens beskaffen- 

 het endast på grund af landets läge och dettas utsträckning 

 i nord-sydlig riktning. Genom Lu-tschu-öarne m. fl. förmedlas 

 nämligen ett slags samband söder ut med Filippinerna, liksom 

 å andra sidan Yeso genom Sachalin kan sägas stå i samband 

 med Amurlandet och genom Kurilerna med Kamtschatka, 

 under det att Korea förmedlar ett dylikt samband med Mand- 

 schuriet och Kina. Då dertill kommer, att klimatet är temli- 

 gen insulärt, hvartill de varma hafsströmmarne på ömse sidor 

 om kusterna äfven i sin mån bidraga, kan man utan vidare 

 inse, att Japans flora måste till större eller mindre del inne- 

 hålla en blandning af ost-asiatiska och ostindiska former. 

 Jämte dessa finnas de förut vidrörda amerikanska eller rättare 

 polar-tertiära elementen samt de för Japan egendomliga eller 

 de s. k. inhemska typerna. 



Redan ofvan är frågan om de s. k. amerikanska elemen- 

 ten vidrörd. De hade för öfrigt redan tilldragit sig Thun- 

 bergs uppmärksamhet och påpekas senare äfven af Zuccarini, 

 som dessutom framhöll det märkliga förhållandet, att den 

 största öfverensstämmelsen var rådande med östra Nordameri- 

 kas flora. Det var dock As a Gray, som först i detalj sökte 

 parallelisera de båda ländernas floror, ^ liksom han äfven sökte 

 lösningen af det anförda förhållandet genom antagandet af en 

 landförbindelse öfver Berings sund under en förfluten tid, då 

 klimatet var varmare än nu. Man kände då icke de arktiska 

 trakternas tertiära floror, men man kan med nu vunnen er- 

 farenhet såsom förut anförts modifiera Åsa Grays åsigt der- 

 hän, att de båda flororna, den japanska och ost-amerikanska, 



^ Supan, Die Temperaturzonen der Erde. Petermann's Mittheilungen 

 1879, sid. 349, tafl. 18. 



2 Grisebach, Die Vegetation der Erde, I, sid. 598, anger dock medel- 

 temperaturen för januari vid Yedo till — 1°. Medeltemperaturen för juli och 

 aug. dersammastädes uppgifves vara 19°. Japans klimat är sålunda betydligt 

 mera insulärt än det närbelägna Kinas vid Peking. 



^ Asa Gray, Diagnostic characters of new species of phaenogamic 

 plants, coUected in Japan etc. Witli observations upon the relations of the 

 japanese Flora to that of North America. — Älemoirs of the American Aca- 

 demy. New Series, vol. 6, part 2. 18-59. 



