VEGA-EXPEDITIONEN S VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



151 



ingå i Japans nutida vegetation, af samma skäl måste anses 

 såsom de till Japan sist invandrade, torde den frågan af sig 

 sjelf inställa sig, hvarifrån hafva de väl kommit? Ty många 

 af dem äro monotypiska (Engler l.e. sid. 21), och af andra 

 uppträda här arter, som icke finnas i de tropiska länderna 

 längre söder ut. Svaret på denna fråga kan svårligen blifva 

 annat än det, som jag redan i mitt förutskickade meddelande 

 afgifvit, nämligen att dessa element antagligen funnits på ett 

 forntida fastland, som sträckt sig från Japan åt sydvest mot 

 Formosa och Filippinerna. Ett sådant antagande skulle ock- 

 så ytterligt väl förklara det nära samband, som finnes mellan 

 flere af Japans subtropiska former, Kinas och de ostindiska 

 öarnes. Ej heller saknar detsamma stöd af geologiska för- 

 hållanden. De växtförande lagren vid Mogi äro antagligen 

 på grund af frånvaron af marina försteningar en sötvattens- 

 aflagring, men de ligga nu i sjelfva hafsbrynet, h vilket sålunda 

 skulle antyda en sänkning. En dylik bevisas äfven deraf, att 

 kollagren i södra Japan enligt Godfrey ' skola hafva en stor 

 utsträckning på hafsbottnen. Man vet visserligen icke, om 

 dessa kollager äro af samma ålder som Mogilagren, de skola 

 enligt Godfrey i stället tillhöra kritan, men i alla händelser 

 bevisa de en sänkning, och omöjligt är ju icke, att denna först 

 efter Mogilagrens afsättning ägt rum. Enligt denna uppfatt- 

 ning skulle sålunda Lu-tschu-öarne vara delvisa rester af en 

 forntida kontinent, som förmedlat förbindelsen mellan Japan 

 och Filippinerna. - 



Under den miocena tiden hade Japan utan tvifvel en flora 

 med betydligt flere subtropiska former än nu, och denna vegeta- 

 tion stod genom den antagna landförbindelsen i samband med 

 och öfvergick så småningom till de ostindiska öarnes. Mot 

 slutet af den pliocena tiden samt under istiden kunde sagde 

 former på grund af temperaturnedsättningen ej längre lefva i 

 Japan, utan de hade vandrat söder ut på detta land. Sam- 



' On the geology of Japan. Quarterly Journal Geol. Society. Vol. 34. 

 London 1878. 



^ Törhända bör dock denna äsigt modifieras derhän, att förbindelsen 

 måste anses liafva sträckt sig öfver Korea och Formosa. Djupförhållandena 

 synas nämligen vara sådana, att en höjning först skulle förbinda Japans 

 södra del med Korea och samtidigt dess norra med Sachalin och Amur- 

 landet, så att japanska hafvet blefve en insjö. Samtidigt skulle äfven For- 

 mosa blifva förbunden med fastlandet och de norra Lu-tschu-öarne med 

 Japan, under det att de södra förblefve öar. Detta harmonierar äfven kanske 

 allra bäst med den japanska florans frändskapsförhållanden till omgifvande 

 länders. 



