v EG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. ^55 



omedelbart förbinda sidonerverna sinsemellan, kallas nerviller 

 (nervuli) eller smånerver, hvilka vanligen åter äro upprepadt 

 grenade. Om nervillerna förbinda sidonerverna såsom tydliga 

 raka eller böjda, oafbrutna tvärlinier, kallas de öfvertvärande 

 (nervuli percurrentes), äro de deremot afbrutna och upplösas 

 i lika starka grenar, kallas de afbrutna. Genom de olika 

 nerverna indelas bladskifvan i fält eller ytor af olika ordnin- 

 gar. De, som begränsas af medelnerven och tvänne sekundär- 

 nerver, kallas hufvudfält (area?), hvilka genom tertiärnerver 

 eller nerviller delas i fält af andra ordningen, sekundärfält 

 (areolse), oftast omslutande än mindre fält, tertiärfält (areolae 

 tertiaripe), och qvartärfält (areolaä quaternariffi). Hos många 

 slägten, såsom hos Snlix, utskickar medelnerven sidonerver 

 äfven i hufvudfälten, hvilka dock antingen upplösas i nerv- 

 maskorna eller utmynna i de större sidonerverna, och hvilka 

 man i motsats till de fullständiga sidonerverna kan beteckna 

 såsom ofullständiga. Många blad (såsom t. ex. Äcer) visa de 

 olika fälten skarpt markerade, under det att de hos andra äro 

 otydliga och öfvergå i hvarandra. 



Sekundärnerverna (sidonerverna) kunna vara: 



1. Kantnående (Randläufer; nervi craspedodromi). 



De nå ända till kanten; dessa blad äro vanligen tandade, 

 ehuru ej alltid (Fagus silvatica), och nerven går i förra fallet 

 till tanden. Hos denna klass kunna sidonerverna vara 



a. enkla (Fagus, Castanea m. fl.), 



b. med kantnående tertiärnerver, antingen från alla eller 

 de nedersta nervgrenarne (Betula, Corylus, Ulmus, Car- 

 pinus m. fl.). 



2. Slingbildande (Bogenläufer ; nervi camptodromi). 



Hufvudfälten sträcka sig här ej till kanten, utan begränsas 

 äfven utåt af sekundärnerverna, i det att dessa böja sig till- 

 sammans (vanligen böjer sig den bakre mot den främre) och 

 bilda en tydlig slinga. Detta kan antingen ske nära kanten, 

 så att de mot denna från slingan löpande nerverna (kant- 

 nerverna), såsom t. ex. hos Jiiglans, omedelbart nå kanten, 

 eller ock sammanlöpa sidonerverna närmare medelnerven, i 

 hvilket fall man vanligen utanför hufvudfältet kan urskilja 

 en eller flere rader smärre fält, de s. k. kantfälten (areaä margi- 

 nales), hvilka åter, när flere äro förhanden, kunna särskiljas 



