VEGA-EXPEDiriONEXS VETENSKAPLIGA AliBETEN. 159 



Det nybildade slägtnamnet är naturligtvis ofta på samma 

 gång provisoriskt, ty skulle man genom fynd af frukter sedan 

 finna, att växten verkligen tillhörde det lefvande slägtet, bör 

 naturligtvis i så fall dettas namn användas. För dikotyledona 

 blad, hvilkas ställning för tillfället är helt och hållet osäker, 

 eller hvilka af ett eller annat skäl ej tillåta en säker bestäm- 

 ning, bör alltid begagnas den kollektiva slägtbenämningen 

 Fhyllites. 



I enlighet med dessa grunder har jag i det följande der 

 så kunnat ske hänfört de fossila bladen till nu lefvande släg- 

 ten, hvilkas namn oförändrade användts. När detta hän- 

 förande ej ansetts fullt säkert, men ändå mycket sannolikt, 

 har jag påpekat detta genom ett efter slägtbenämningen inom 

 klämmer infördt frågetecken (?). För blad, hvilka ej tillåta 

 någon slägtbestämning, eller om hvilkas ställning jag varit 

 mera oviss, har jag användt slägtbenämningen PliylUtes. 



En annan svårighet är frågan om man, då de blad som 

 föreligga fullkomligt tyckas öfverensstämma med en nutida 

 art, bör hänföra desamma till denna eller icke. A ena sidan 

 kan ej möjligheten af sammanhörigheten förnekas, å den andra 

 kan den, så länge inga frukter äro kända, icke bevisas. För 

 att undgå denna svårighet kan man med Heer m. fl. till den 

 lefvande växtens artnamn i respektive fall tillfoga t. ex. mio- 

 cenum, pliocenum, fossile o. s. v., hvilket på samma gång 

 bör tagas såsom en antydan, att arternas fullkomliga identitet 

 dock icke är fullt säker. Sannolikheten för en sådan ökas 

 dock naturligtvis i samma mån som aflagringens ålder ligger 

 närmare nutiden. 



De betydligt svårare förhållanden, under hvilka växt- 

 paleontologen i jämförelse med zoopaleontologen måste arbeta, 

 göra äfven, att han på förhand måste finna sig i att hafva 

 begått ett och annat misstag. Också skall jag med tacksamhet 

 mottaga hvarje på verkliga grunder fotadt beriktigande. 



Förr än jag öfvergår till beskrifningen öfver bladen torde 

 några ord om taflorna äfven böra förutskickas. Ritningarne 

 äro med synnerlig omsorg och skicklighet utförda af herr 

 W. E. Behm, men det är tydligt, att de det oaktadt ej kunna 

 återgifva allt, h varför jag måste anhålla att ej blott taflorna, 

 utan äfven beskrifningarne måtte rådfrågas, detta så mycket 

 hellre som den litografieringsmetod, som användts, ej vid alla 

 tillfällen kunnat återgifva nerveringens finaste detaljer. Jag 

 har här vidare på taflorna upptagit ej blott de bestämbara 

 bladen, utan äfven sådana, hvilka på grund af det ofullständiga 



