VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 165 



bladet. Från JugJans acuminata A. Braun, som äfven finnes i 

 Alaskas miocena lager, skiljes arten genom de mera regel- 

 bundna och tätare stälda sidonerverna. 



Corylacese. 

 Carpinus. 



Att slägtet Carpinus bland de fossila bladen vid Mogi är 

 representeradt ådagalägges med säkerhet af den frukt, som är 

 afbildad å tafi. 5, fig. 20. Den visar ett djupt skarpt aftryck 

 af sjelfva fröet samt en del af svepeskålen. Tyvärr är denna 

 senare så ofullständig, att man hvarken kan göra sig före- 

 ställning onr dess allmänna form eller om kantens beskaffen- 

 het. De jämnstarka hufvudnerverna förläna fragmentet isyn- 

 nerhet en stor likhet med svepeskålen hos Carpinus cordata 

 Bl. och japonica Bl., under det att deras stora afstånd sins- 

 emellan och styrka synas förbjuda jämförelse med Ostrya. 



Utom Carpinus finnas på Japan några andra växter med 

 något snarliknande blad, såsom Betiäa lenta och ulmifolia samt 

 framförallt Acer carpinifolimn, af hvilka dock de båda första 

 här ej kunna ifrågakomma. Japan räknar ej mindre än 6 

 eller 7 arter af Carpinus och en Ostrya. Hos Acer carpinifolium 

 äro bladen vid basen nästan rudimentärt 5-nerviga, så att bla- 

 den derigenom oaktadt sin afvikande form nästan kunna sägas 

 hafva bibehållit en karakter gemensam med slägtets öfriga 

 arter. 



De lefvande Carpinus-arterna hafva hos samma art ett 

 temligen konstant antal sidonerver, hos Betidus och orientalis 

 12 — 13, hos americana 9 — 14. Af de japanska arterna, hvilka 

 alla jag kunnat jämföra, tack vare professor Maximovicz' 

 utomordentligt välvilliga tillmötesgående, hafva laxiflora BL, 

 yedoensis Maxim, och Tschouoskii Maxim, vanligen 11 — 15 

 sidonerver, cordata Bl. har omkring 20, ooh. japonica Bl. 20 — 25. 

 Nervernas antal och riktning, bladets tandning och konsistens 

 samt basens beskaffenhet, hvilken senare dock såsom hos Car- 

 pinus Betnlus kan vara ganska variabel, utgöra de karakterer, 

 hvilka i förening kunna särskilja de olika arterna. Men för 

 de fossila bladen möter den svårigheten, att nervernas antal 

 hos Carpinus grandis Ung. — så vida verkligen densamma inne- 

 fattar blott en art — varierar mellan 12 och 20, och då bladets 

 föränderlighet med hänseende till formen äfven är ganska 



