166 NATHORST, JAPANS FOSSILA FLORA. 



stor, kommer denna enda art att omfatta flere af de blad- 

 former, som hos de nu lefvande karakterisera olika arter. I 

 sjelfva verket torde endast Garp. yedoensis Max., cordata Bl. 

 och japonica Bl. till bladen från Carpinus grandis kunna sär- 

 skiljas. 



Hvad de vid Mogi förekommande bladen beträffar kan 

 man först och främst säga, att de ej kunna tillhöra Carpinus 

 grandis. Att begränsa de olika formerna till arten är deremot 

 svårare, enär de flesta bladen äro fragmentariska. De mera 

 fullständiga låta dock antagligen särskilja åtminstone 3 arter. 



7. Carpinus subcordata m. 



Tafl. 5, flg. 13—18, 20. 



Blad aflånga eller nästan lancettlika med utdragen spets, 

 nästan hjertlik bas, finsågade, medelnerv tydlig, sidonerver 

 hos de normala bladen omkring 20, vanligen raka, utgående 

 under spetsig vinkel, sällan grenade, de båda nedre med flere, 

 de öfriga med enstaka tertiärnerver vid kanten. 



Såsom typ för denna form betraktas det å tafl. 5, fig. 14 

 afbildade bladet; till samma typ kunna äfven fig. 16 — 18 lätt 

 hänföras. Mest afvikande af dessa är fig. 17, dels genom sin 

 mera lancettlika form, dels genom de något mera framåtriktade 

 sidonerverna. Fig. 14 är så till vida ej fullt riktigt tecknad, 

 som medelnerven ej bort gå ända ut till basen, den döljes allra 

 nederst af bladskifvan. 



Af lefvande Carpinus-arter är det endast C. cordata Bl. 

 och japonica BL, som hafva ett lika stort antal sidonerver 

 som den ifrågavarande. Men japonica kan icke ifrågakomma, 

 emedan den vanligen har sned bas ; med undantag af den allra 

 nedersta sakna dess sidonerver tertiärnerver, tandningen i 

 kanten är ej så jämn, hufvudtanden, i hvilken sidonerven ut- 

 löper, är större, och mellan dessa finnas på bladets midt van- 

 ligen endast en, sällan två småtänder. 



Deremot är öfverensstämmelsen med Carpinus cordata så 

 väl hvad form som nervering och tandning angår mycket 

 stor. Den hufvudsakliga afvikelsen ligger deruti, att de fossila 

 bladens dimensioner äro mindre, tänderna till följd deraf finare, 

 hvarjämte basen ej på långt när är så utprägladt hjertlik 

 som hos cordata, ehuru visserligen fig. 14 visar en antydan 

 åt samma håll. Mest afvikande är som nämndt fig. 17, detta 

 blad är det enda, som är mera likt bladen af Acer carpinifolium, 



