170 NATH0RS2\ JAPANS FOSSILA FLORA. 



afsmalnande eller nästan vigglik, medelnerv tydlig, sidonerver 

 11 — 13 — (sällan)15 vanligen raka, de nedre ofta lindrigt utåt- 

 böjda, de öfre stundom framåtböjda, kantnående, i de flesta 

 fall utlöpande i tydliga skarpa tänder, nerviller vanligen 

 otydliga. 



Dessa blad äro såsom förut nämnts de vid Mogi allmän- 

 naste, de finnas i nästan hvarenda stuff derifrån, samt före- 

 ligga med en mängd olika former från unga, ej fullt utveck- 

 lade till sådana, hvilkas längd stiger till 12 centimeter. Så- 

 dana afvikande former som det å tafl. 7, fig. 12 afbildade 

 bladet har jag iakttagit bland affallna blad i Skånes bokskogar. 

 Äfven bark (tafl. 7, »fig. 24) är ganska vanlig, hvilket, då bo- 

 kens ej af sig sjelf aflossnar, kunde synas egendomligt. Men 

 då kullfallna eller äldre träd eller grenar förmultna, blir 

 veden vanligen först upplöst och barken återstår eller afloss- 

 nar' lätt från. densamma. Troligen är det på detta sätt fri- 

 blifna barkstycken, som kommit ut i aflagringen jämte bladen. 

 De växtförande lagren hafva derför helt säkert bildats i ome- 

 delbar närhet af någon bokskog, och eget är onekligen, att de 

 ej innehålla några bokollon, hvilka dock kanske bottenfälts 

 närmare stranden. 



Af lefvande Fagus-arter står den ifrågavarande onekligen 

 ytterligt nära den amerikanska rödboken Fagus ferruginea 

 Ait., och detta ej blott h vad betr äff"ar form och tandning, utan 

 äfven antalet sidonerver. Exemplar af ferruginea i Riksmusei 

 herbarium visa 14 ä 15 sidonerver hos alla blad från några 

 ställen, under det att blad från andra endast hafva 10 — 11. 

 Formen hos dessa senare öfverensstämmer äfven fullkomligt 

 med bladen från Mogi, i det att basen äfven hos dem är af- 

 smalnande och vigglik. Största olikheten med de fossila bla- 

 den är, att dessa senare i allmänhet ej hafva mer än omkring 

 11 — 13 sidonerver, hvartill kommer att tandningen i kanten ej 

 är fullt så konstant som hos ferruginea, ja stundom, såsom å 

 bladet tafl. 8, fig'. 11, tyckes vara helt och hållet frånvarande. 

 Genom dessa karakterer bilda bladen en märkvärdig mellan- 

 form mellan ferruginea's blad och bladen af en ännu i Japan 

 lefvande bok, hvilken törhända är att anse för en direkt af- 

 komling af Mogilagrens art. Från professor Maximovicz 

 har jag nämligen, genom professor Fr. Schmidt, erhållit blad 

 af bok från olika trakter af Japan, och ehuru detta material 

 visserligen är temligen inskränkt, kunna dock deraf åtskilliga 

 slutscitser dragas. Bladen från Hakodate öfverensstämma med 

 Fagus sylvatica, de hafva helbräddad kant och 8 a 9 sidonerver. 



