178 NATHORST, J A P AN S FO SS IL A FLOJiA. 



taggar. Medelnerven är stark, de nedre sidonerverna spets- 

 vinkliga, bågböjda, slingbildande med små randfält utanför 

 primärfälten, de öfre ej fullt så starkt framåtriktade; i bladets 

 öfre del finnas äfven afullständiga sidonerver, nerviller öfver- 

 tvärande, nervmaskor delade i föga tydliga polygonala sekun- 

 därmaskor. Det lilla bladet fig. 6 hör antagligen äfven hit, 

 ehuru inga taggar kunna märkas, men då dessa alltid äro 

 mycket små och föga starka, kan man icke vänta sig, att de 

 ständigt skola vara bevarade. 



Bladen öfverensstämma så godt som fullkomligt med bla- 

 den af den i Japans bergskogar — såväl på Kiousiou som på 

 Nippon — förekommande Sfi/rax japonicum S. et Z. Närstående 

 äro äfven de amerikanska arterna St. Icevigatum A i t. och ameri- 

 canum Lam. 



Ebenace^. 

 22. Diospyros Nordqvisti m. 



Tafl. 11, lig. 1; tafl. 17, lig. 1—5. 



Blad skaffade, afiånga eller stundom nästan omvändt ägg- 

 runda, spetsiga, med rundad eller något nedlöpande bas, 

 medelnerv vid basen stark, mot spetsen afsmalnande, sido- 

 nerver mer eller mindre spetsvinkliga, slingbildande, närmast 

 basen tättstälda, högre upp glesare, nerviller öfvertvärande 

 temligen tättstälda. 



Denna beskrifning afser egentligen de båda typiska bladen 

 tafl. 11, fig. 1 och tafl. 17, fig. 4, men det är sannolikt, att icke 

 blott det mycket nedlöpande bladet fig. 5 å sistnämnda tafla, 

 utan äfven bladet fig. 2 dersammastädes, hos hviiket sido- 

 nerverna ej äro så spetsvinkliga samt de nedersta ej äro tätt- 

 stälda, är hithörande. Bland lefvande Diospyros-arter erinra 

 de båda typiska bladen mest om D. lokts och virginiana, under 

 det att bladet fig. 2 mera liknar den japanska varieteten af 

 den förra (D. japonica S. et Z.) D. Kakl har nedlöpande blad 

 liksom fig. 4 och 5, men sidonerverna äro vanligen ej vid 

 basen så tättstälda. Äfven Orixa japonica Thunbg-har snar- 

 liknande blad. Bladet fig. 3 är ej bestämbart, men törhända 

 hithörande. Under en viss belysning ville det synas, som 

 vore kanten tandad, men man kan ej afgöra om denna tand- 

 ning är ursprunglig eller beroende deraf att kanten skadats. 

 Vore tandningen verklig, vore det snarast att hänföra till Vac- 

 cinium. Äfven bladet tafl. 17, fig. 1 erinrar om detta slägte. 



