VEGA-EXPEDITIONEN S VETENSKAPLIGA AHBETEN. 



181 



Oaprifoliacese. 

 26. Viburnum sp. 



Tafl. 9, fig. 20. 



Endast basen af ett blad. Medelnerv stark, sidonerver 

 motsatta, det nedersta paret äro basalnerver, mindre starka 

 än de öfriga, af samma styrka som tertiärnerverna. Af de 

 senare utgå flere, raka, sinsemellan parallela, från det andra 

 paret sidonerver till bladkanten, nerviller öfvertvärande. 



Detta blad kan å ena sidan jämföras med några hamame- 

 lideer, såsom Corylopsis spicata och paucifiora samt Hamamelis 

 japonica S. et Z., å den andra med arter af Viburnum. Efter 

 noggrann jämförelse har jag kommit till den slutsats, att hän- 

 förandet af bladet till Corylopsis (såsom skedde i förutskickadt 

 meddelande etc.) på grund af de båda första sidonervernas 

 ställning ej har så många skäl för sig som dess hänförande 

 till Viburnum, af hvars arter några hafva en liknande nerve- 

 ring. Isj^nnerhet är detta fallet med Viburnum dilatatum 

 Thunbg, som finnes i skogar och busktrakter i Japan, såväl 

 på Kiousiou som på Nippon. 



Afven från Viburnum Schmidtianum Hr från Sachalins 

 miocena lager afviker det ifrågavarande bladet genom de 

 nedersta sidonervernas ställning. Sagde art synes mig nästan 

 snarare kunna jämföras med Hamamelis japonica eller Coryl- 

 opsis än med Viburnum. 



Araliacese. 

 27. Acanthopanax acerifollum m. 



Tatl. 11, tig. 5; tafl. 12, fig. 1, 2. 



Blad stora, i kanten sågade, ej särdeles djupt 3 — 5-flikiga, 

 5-(eller nästan 7-)nerviga med hjertlik (eller rundad?) bas, 

 flikar triangulära, sekundärnerver på de öfre flikarne relativt 

 mera framträdande, bågböjda, vid kanten slingbildande, ner- 

 viller på det å tafl. 12, fig. 1 och 2 (motstycken af samma 

 exemplar) afbildade bladet tydliga, bilda nervmaskor som åter 

 äro delade i mindre. 



Det är egentligen endast tvänne slägten, som vid jäm- 

 förelse med dessa blad kunna ifrågakomma — ty endast få 



