196 NATHOIiST, JAPANS FOSSILA FLOBA. 



sidonerver mindre framträdande, något bågformigt framåt- 

 böjda, kantnående, afståndet mellan basalnerverna och det 

 första från medelnerven utträdande paret relativt stort, tertiär- 

 nerver vanligen kantnående. 



Blad af olika lindarter äro hvarandra ofta så lika och på 

 samma gång så variabla, att bestämning grundad endast på 

 dem alltid är förenad med svårigheter. Här föreligga dock 

 lyckligtvis flere blad, och ehuru intet af dem är alldeles full- 

 ständigt, kan man dock af alla i förening göra sig en ganska 

 trogen föreställning om bladens utseende. Till en början upp- 

 fattade jag de mindre bladen såsom härrörande af en särskild 

 art, men en ytterligare jämförelse har öfvertygat mig, att de 

 alla tillhöra samma. Den karakter, som isynnerhet skiljer 

 dessa blad från öfriga arter af slägtet, det stora afståndet 

 mellan basalnerverna och det följande paret sidonerver, hvar- 

 till kunde fogas sidonervernas bågformiga förlopp, igenfinnes 

 nämligen äfven hos de smärre bladen, om ock der ej fullt så 

 utveckladt som hos de större; dertill kommer att de olika for- 

 merna, såsom en blick på afbildningarne visar, utan gräns 

 öfvergå i hvarandra. 



Af lefvande Tilia-OiViQv har jag icke funnit någon, som 

 konstant visar en sådan ställning hos sidonerverna som hos 

 ifrågavarande blad. Men undantagsvis kan detta likvisst vara 

 fallet, såsom jag bland annat iakttagit såväl hos T. parvifolia 

 Ehrh. som hos T. cordata Maxim., isynnerhet den senare, om 

 ock ej i så hög grad som hos de fossila bladen. Men Tilia 

 cordata har icke sneda utan fullt symmetriska blad, hvarför 

 jämförelsen ej vidare synes kunna fullföljas. Med former af 

 Tilia parvifolia erbjuda de småbladen fig. 11 — 13 en ganlka stor 

 likhet, men de kunna påtagligen icke anses såsom skilda från 

 de öfriga. 



Med dessa afvikande karakterer kunde naturligtvis sam- 

 manhörigheten med Tilia öfver hufvud taget äfven ifrågasättas. 

 I så fall kunde jämförelse i första rummet med Greiuia ifråga- 

 komma, men äfven de till formen mest liknande arterna, 

 såsom G. crenata Hr, äro mera tydligt handnerviga, och sido- 

 nerverna utgå först betydligt närmare bladspetsen. Hos några 

 Aralia-arter, såsom A. racemosa L. kunna småbladen stundom 

 hafva någon likhet med ifrågavarande blad, men att tolka 

 dessa såsom sådana kan ej gerna ifrågakomma. Äfven Moms 

 kan stundom visa en snarliknande bladform. 



