VEGA -EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



201 



53. Phyllites caryoides m. 



Tafl. 5, fig. 1. 



Endast ett fragment af bladspetsen, hvilken synes hafva 

 varit sned. Medelnerven tydlig, sidonerverna slingbildande 

 något bågböjda, äfven några ofullständiga mellan de fullstän- 

 diga, kantnerverna utgå direkt från sidonerverna och utlöpa, 

 som det ville synas, i tänder, nerviller skarpt markerade, 

 öfvertvärande, i tertiärfälten synas små intryckta punkter. 

 Bladet har antagligen varit ganska tjockt. 



Med säkerhet kan detta fragment naturligtvis icke be- 

 stämmas. Det erinrar dock genom sin snedhet, nervering och 

 tandning i hög grad om Canja aniara. Nerveringen påminner 

 dock äfven om Salix. Bladet har någon obetydlig likhet med 

 Juglans Lamarmorce Massalongo^ från Sinigaglia. 



54. Phyllites attenuatus m. 



Tafl. 18, fig. 3. 



Den långsamt afsmalnande nedre delen af ett blad före- 

 Hgger; om dettas form eller möjliga tandning erhålles ingen 

 kännedom, medelnerven är tydlig, sidonerver särdeles glesa, 

 bågformiga och, åtminstone de nedre, slingbildande, nerviller 

 öfvertvärande, nervmaskor delade i mindre. 



Naturhgtvis kan detta fragment ej säkert bestämmas. A 

 ena sidan kan man tänka på Magnolia, af hvars arter några, 

 såsom den japanska ohovata Thunbg, visar en aflägsen likhet 

 med ifrågavarande blad. A andra sidan är dock bladet ännu 

 mera likt vissa ^?/erc«5-arter, såsom Q. aquaiica Walter och 

 Q. ilicifolia Wang., båda från norra Amerika, och det är der- 

 för sannolikast, att det tillhör detta slägte. 



55. Phyllites crenatus rn. 



Tafl. 9, fig. 18, 19. 



Endast tvänne fragment. Det ena (fig. 19) har tydlig 

 medelnerv, motsatta något bågböjda slingbildande sidonerver, 

 några af tertiärnerverna nå kanten, andra bilda kantfält, blad- 



^ Massalongo e Scarabelli, Studii siilla Flora fossile del Senigalliese. 

 Imola. 1859. 



