390 WIRÉN, CH^ETOPODE 



6. Polynoé Sarsi (Kilberg) Théel. 



1862 Antinoe Sami Kin berg, msc. 



1879 Polynofi Sarsi Théel, K. Sv. Vet. Akad. Handl. Vol. XVI, N:o 3, p. Iti. 



Hab. 1, 6, 10, 17, 18, 24, 25, 28, 30, 32, 39, Hvitö. 



Denna art, som i närheten af Novaja Semlja endast an- 

 träffats på 3 punkter, synes vid Sibiriens nordkust vara den 

 vanligaste af alla polynoider. Det största exemplaret (från st. 

 27) är 51 mm. långt, 23 mm. bredt med borsten och räknar 

 36 segment. 



7. Polynoé badia Théel. 



1879 Polynoc badia Théel, K. Sv. Vet. Akad. Handl. Vol. XVI, N:o 3, p. 18, 

 Hah. 17, 25, 28, 30, 32, 33. 



Denna art, som i allmänhet fans tillsammans med före- 

 gående, ehuru på färre ställen och sparsammare än denna, 

 visar sig alltid vara väl skild från föregående genom borstens 

 beskaffenhet samt fjällens och kroppans färg. Det minsta exem- 

 plaret är 16 mm. långt, 9 mm. bredt och har 33 segment, det 

 största ej mer än 44 mm. långt och 25 mm. bredt med bor- 

 sten, det är i bakre ändan regenereradt. 



8. Eupolynoé anticostiensis M Intosh. 



Tafl. 29, fig. 2. 



1874 Eupolynoé anticostiensis Mlntosh. Ann. and Mag. of Nat. Hist. April 



1874, p 285. Pl. X, fig. 1—4. 

 Hab. 45. (specimina 14.) 



Denna lilla, särdeles karakteristiska annelid upptäcktes 

 1873 i S:t Lawrence bay, der den fans i stort antal. M'Intosh 

 har öfver densamma lemnat en god beskrifning, men han näm- 

 ner intet om dimensionerna eller segmentens antal. Det stör- 

 sta af oss undersökta exemplaret är omkring 20 mm. långt, 

 7 mm. bredt med borsten och har 35 fotbärande segment. 



Fotens (Tafl. 29, fig. 2) dorsala gren, som är betydligt kor- 

 tare och mindre än den ventrala, bär, hufvudsakligen på sin 

 öfre del, ett antal korta, grofva, böjda och i spetsen något trub- 

 biga borst. Det vida öfvervägande antalet af öfre fotgrenens 



