skjellige Maader. Forfægterne af den embryologiske 

 eller Udviklingstheorien paastaae , at selv i den nu 

 levende organiske Verden ere de forskjellige Klasser, 

 Ordener, Slægter osv* analoge med Trinnene i de fuld- 

 komnere Klassers Udviklingshistorie; de lavere ere blevne 

 til , ved at Naturen standsede paa disse forskjellige Trin 

 og gav dem selvstændig Tilværelse, inden den gik videre*). 

 Ved at antage , at alle . skabte Væsener nedstamme fra 

 nogle faae Urformer eller Urtyper, begavede med Evne 

 til at skride frem ad Udviklingens (Metamorfosens) Vei, og 

 at disse Urtypers successive Udviklingsformer tillige optraadte 

 som selvstændige Arter, kan man, saa antages det, gjøre Rede 

 for den successive Fremkomst af alle Slægter og Arter, 

 være sig nu levende elier fosile, som lade sig aflede 

 af en fælles Typus, altsaa i det mindste alle Former, som 

 høre til samme Klasse eller Række. Men hele denne 

 Theori staaer paa meget svage Fødder; det er en af 

 Zoologiens Grundlove, at ingen Larve er forplantnings- 

 dygtig, og dette maatte jo efter hin Theori have været Til- 

 fældet; deExempler, som man kan anføre paa Analogi mellem 

 de nu levende lavere Dyre- og Planteformer og de høieres 

 Udviklingstrin (Fiskepadderne og Salamanderlarverne, Bræg- 

 nernes og Mossernes Forkim sammenlignet med Lav- 

 arter og Vandhaar), ere hverken meget talrige eller i 

 Stand til at staae sig for en grundig Kritik. Ikke stort 

 bedre gaaer det med de Exempler paa, at den fosile Dyre- 

 verdens Successionsrække er analog med Dyreklassernes 

 Udviklingsformer, som man kan opstille; de ældre Fiske- 

 formers skjæve Haler og formeentligen ufuldkomne Skelet- 

 bygning og Stilkstjernernes Fremkomst førend de frie 



O Sralgn. dette Tidsskrift, 2den Rækkes 3die Bind Pag. 411 og 412. 



1' 



