kjendte eller uddøde Mellemformer indskudte, og saa- 

 danne opdages jo hver Dag, saa flyde — i det mindste fra 

 tiypothesens noget ophøiede Standpunkt — Slægterne 

 sammen, og en Ur- Art for hver Familie er da nok. 

 Nu er i Grunden Ævret opgivet, Phantasien supplerer let 

 Mellemrummene, disse være nu større eller mindre, 

 mellem Familierne, Ordenerne og Klasserne, og indskrænker 

 saaledes Antallet af de Ur -Arter, som Hypothesen ud- 

 kræver, mere og mere; det er vilkaarligt, hvor man vil 

 standse: er man konsekvent behøver man kun en eneste, 

 alle skabte Væseners Stammefader eller Stammemoder 

 lige. fra den laveste Infusionsalge til det ypperste Menneske! 

 Naar man blot beregner en tilstrækkelig lang Tid dertil 

 og lægger tilbørlig Vægt paa Afartningsevnen, saa 

 foruroliger dette ved første Øiekast urimelige Resultat En 

 ikke længere; den successive Fremskriden fra det lavere 

 til det høiere, som den embryologiske Oypothese stiller i 

 Forgrunden, bliver nu ogsaa ad denne Vei let at forklare; 

 det falder ganske naturligt, at Afartningen, tildeels ledet 

 af og paavirket af ydre Naturforhold, rnaatte skride frem 

 mod fuldkomnere og høiere Former, der bedre vare i Stand 

 til at hævde deres Tilværelse og opfylde deres Bestemmelse. 

 Det kan ikke undre os, at en slig Hypothese er 

 bleven opstillet; i og for sig er den mere tiltalende end 

 den ældre, og det er med en vis Sorg, at man erklærer 

 sig imod den. For Meddeleren er Tanken heller ikke 

 ny; han har havt den, eller dog en lignende — og det 

 samme turde være Tilfældet med mange andre — da det 

 store Billede af Jordens Udviklingshistorie første Gang blev 

 oprullet for ham, men skjøndt han af og til, under sine 

 senere Studier, traf paa Fakta, som kunde stemme dermed. 



