12 



stændigste Overgang mellem de forskjellige Racer, og 

 disses Eiendommeligheder lide i høi Grad af en vis 

 Cbestemthed og Vaklen i deres Optræden. Ogsaa maa 

 det erindres, at Duelibhaberiet har en meget stor Ælde; 

 3(J00 Aar f. Chr. var der tamme Duer i Ægypten! 

 Romerne og Bollænderne have været lige duegale, og 

 Racedannelsen lettes meget derved, at det samme Par 

 gjerne holder trofast samm.en, saa længe det lever, og derved 

 noder gunstige Forhold let kan foranledige Dannelsen af 

 eo bestemt Race, som egenhg ikke er andet end en 

 Familie i den almindelige Betydning af dette Ord. 



D. gaaer dernæst over til at undersøge, paa hvad 

 Maade Racer dannes hos vore Husdyr i Kulturtil- 

 standen. Svaret er ikke vanskeligt: det er især ved et 

 mere eller mindre bevidst Valg af de Dyr, som man be- 

 nytter til Avl og lader parre sig med hinanden. Kun der- 

 ved fremkommer den mærkværdige Overeensstemmelse 

 med Menneskets Tarv og Smag, som kan paavises hos 

 saa mange nyere Racer. Det er Menneskets accu- 

 mulative Valgevne, der er Nøglen til Gaaden, d. v. s. 

 ved at vælge de Individer til Avlen, som besidde de Egen- 

 skaber, paa hvilke han sætter meest Pris, kan han frem- 

 kalde deres Tilstedekomst i en bestandig lidt stærkere 

 Grad hos Afkommet. For saa vidt kan man sige, at Menne- 

 sket skaber nye Racer: Naturen leverer Variabiliteten, 

 og Mennesket leder denne i den Retning, som han sætter 

 Pris paa. Vi have allerede tidligere anført en Yttring af 

 den store Dueavler Sir John Seebright: »at han kunde 

 frembringe en hvilken som helst Slags Fjer hos sine Duer 

 i 3 Aar, men til at lave et ham opgivet Hoved eller 

 Næb behøvede han 6 Aar." Husdyrenes Forædling fremmes 

 derimod slet ikke ved Krydsning med andre Racer; alle' 



