13 



erfarne Avlere udtale sig derimod, og er det skeet, er 

 stor Omhu i Valget af Avlsdyrene dobbelt nødvendig. Men 

 ikke En af Tusinde, siger D., har skarpt Øie nok til at 

 blive en fortrinlig Race-Avler; det gjælder her om at have 

 Øie for Porskjelligheder, der ere saa fine, at selv et øvet 

 Øie ikke seer dem , men som ved at multipliceres gjen- 

 nem Avlsvalget og udvikles i en bestemt eensidig Ret- 

 ning til sidst blive saa overveiende, at et virkeligt Re- 

 sultat er vundet. Af samme Grund variere vore for- 

 skjeilige Arter af Kulturplanter netop kun saa stærkt i 

 de Dele (Organer), som have en eller anden bestemt prak- 

 tisk Betydning for Mennesket; Zirplanterne i Blomsterne, 

 Rodfrugterne i Knoldene, Kornsorterne og Frugttræerne 

 i Frugterne, Bælgfrugterne i Bælgene o. s. v., men ikke 

 synderligt i andre Dele, om end det ovenfor omtalte Af- 

 hængigsheds-Forbold mellem et Dyrs elier Plantes for- 

 skjellige Dele kan medføre, at en ringe Variation ogsaa i 

 andre Forhold ledsager den, som man bevidst eller ube- 

 vidst har fremavlet i Frugten, Bladene, Blomsten osv. 

 Maaskee er man først i dette Aarhundrede bleven sig 

 dette Avisvalgets Princip bevidst; men Fremgangs- 

 maaden har alligevel Aartusinders Ælde, om end kun i 

 den simple Form, at under Hungersnød, Oversvømmelser, 

 Krig osv. vil selv den raaeste Vilde yde sin bedste Hund eller 

 Hest osv. al den Beskyttelse, som han formaaer, medens 

 han opgiver de mindre udmærkede Individer. (Ildlænderne 

 fortære i Hungersnød hellere deres gamle Koner end 

 deres Hunde.) Havde man ikke allerede i Oldtiden, saa 

 at sige uden at gjøre sig Regnskab derfor, valgt de bedste 

 'Pæresorter, som dengang havdes, til Formering, vilde vi 

 nu ikke have saa gode Pærer, som vi have. I Tidens 

 Løb have derfor de dyrkede Planter og Dyr fjernet sig 



