14 



saa iangt fra Stamarten, at denne ofte ikke længere er til 

 at kjende, eller med andre Ord, at man nu ikke veed, hvor- 

 fra de nedstamme. Deri at Anvendelsen af dette Princip 

 i Begyndelsen er saa at sige ubevidst, ligger det ogsaa, at 

 man kjender saa lidt til Racernes Historie; først efter at 

 disse lidt efter lidt have udpræget sig i en mere betydelig 

 Grad, henledes Opmærksomheden paa dem, og de faae 

 særegne Navne; men da er deres tidligere Historie i Reglen 

 ikke længere til at udrede, i jo større Masser et Dyr 

 eller en Plante holdes, desto gunstigere ere naturligvis 

 Udsigterne til deres' Forædling, thi desto flere Muligheder 

 er der for Fremkomsten af Eiendommeligheder, som 

 det er værd at holde fast paa. Mange andre Forhold 

 komme i øvrigt ogsaa i Betragtning, men kunne her 

 forbigaaes; at Tam-Katten f. Ex. ikke kløver sig i Racer, 

 er en simpel Følge af, at man der ikke har det i sin Magt 

 at vaage over eller indvirke paa Avlen. Af Gæs bar man ingen 

 Afarter, fordi de kun benyttes til at yde Kjød og Fjer; 

 egner et Dyr eller en Plante sig derimod til at benyttes 

 i mange forskjellige Retninger, vil der snart under Kul- 

 turens Indflydelse danne sig tilsvarende Racer af dem. 



2. 



Efter Darwins Mening variere Arterne ogsaa i 

 Naturtilstanden langt mere end man i Almindelighed 

 antager, selv i physiologiske Forhold, som man ikke kan 

 lade være at tilskrive en vis Vigtighed. Han bemærker 

 ret træffende, at ved Bedømmelsen af denne Vigtighed 

 bevæger man sig ofte i en Kreds; man har let ved at 

 benægte, at Variationen ogsaa udstrækker sig til vigtige 

 Organer og Charakterer, naar man kun regner dem for 

 vigtige, som Erfaringen viser ikke variere. Exempler paa 



