27 



forestille en Art, hver lille Green med sine Blade en 

 Slægt, hver større Green en Familie, de af næste Grad 

 Ordener og Klasser, Stammens Hovedgrene Hækkerne osv., 

 hvor godt passer dette da ikke paa den her fremsatte 

 Theori, der lader den hele Mangfoldighed af Arter hge- 

 som udgrene sig fra en eneste? Paa hvilken anden 

 Maade vil man forklare hine forskjellige Slægtskabsgrader 

 mellem de nu levende Væsener, som man saa træffende 

 har sammenlignet med Træets Forgrening? Vare alle Arter 

 skabte uafhængigt af hinanden, vilde de da ikke alle 

 staae hinanden lige nær og lige fjernt? Der vilde da kun 

 existere Arter, hverken Slægter eller Familier, for 

 hvilke Begreber man instinktmæsigen har valgt Udtryk, 

 der fremkalde ForestiUingen om en fælles Nedstamning*). 



*) Vi ville gjengive Forfatterens Fremstilling af dette Billede med 

 hans egne Ord, da disse maaskee allerbedst ville give Læseren 

 en Forestilling om hans Theori: »Slægtskabet mellem alle Væsener, 

 der henhøre til samme Klasse, er ofte bleven fremstillet i Form 

 af et stort Træ. Jeg troer, at dette Billede i høi Grad svarer 

 til Sandheden. De grønne, knopskydende Grene forestille de nu- 

 værende, de tidligere Aarsskud den lange Række af uddøde Arter. 

 ♦I enhver Væxtperiode have alle voxende Grene stræbt efter at 

 skyde ud til alle Sider og at voxe fra de omgivende Grene og 

 undertrykke dem, ligesom Arter og Grupper af Arter i den store 

 Kamp om Tilværelsen søge at overvælde andre Arter. De store i 

 mange mindre Grene gjentagne Gange underafdelte Grene have i 

 sin Tid selv været unge, knopskydende Grene, og denne For- 

 bindelse mellem de tidligere og de nuværende Knopper ved flere 

 Systemer af Grene forestiller ganske godt alle de uddøde og levende 

 Arters Klassifikation i Grupper og Undergrupper. Af de mange 

 Grene, som udviklede sig, dengang Træet var en Busk, leve nu 

 kun 2 eller 3, der som mægtige Grene afgive alle de andre For- 

 greninger, ligesom kun meget faae af de Arter, der levede i længst 

 forsvundne Jordperioder, endnu have levende, afændrede Efter- 

 kommere. Siden Stammens første Udvikling er mangen en Green 

 tørret ind og forsvundet, og disse undergaaede Grene af for- 

 skjelligt Omfang kunne forestille hine Ordener, Familier og Slægter, 



