29 



vil det have, at naar et Organ er af stor Betydning for 

 Dyret og derfor bruges meget, vil det naturligen lios Af- 

 kommet fremtræde i en bestandig mere og mere uddannet 

 Skikkelse, medens omvendt, hvis det er unyttigt, det vil 

 aftage i Omfang og Brugbarhed og til sidst maaskee for- 

 svinde. Meget store Fugle, som Strudsen, behøve ikke 

 Vinger for at unddrage sig deres Forfølgere ; de miste der- 

 for i Tidens Løb Flyveevnen, uagtet de maaskee op- 

 rindelig i denne Henseende have forholdt sig som Trappen. 

 Gravende Pattedyr have ofte meget smaae Øine og et svagt 

 Syn eller ere endog aldeles blinde; andre i Tusmørke 

 levende Dyreformer have tvertimod meget store Øine, fordi 

 Synssandsen for dem er et uundværligt Gode. Af Maderas 

 Biller er et forbausende s^ort Antal (c. ^) vingeløse ; de vingede 

 Insekter føres nemhg paa en saadan lille let udi Havet 

 og omkomme der; at mangle Vingerer derfor her etFor- 

 trin, som Naturen stræber at tildele sine Arter derved, 

 at de Individer, der tilfældigvis faae de svageste Vinger, 

 bestandig blive dem, der holdes i Live, medens de andre 

 bukke under. Den mærkehge Hule fauna i de dybe 

 Kalksteenshuler i Europa og Amerika bestaaer væsenligen 

 af blinde Insekter og^ andre Leddyr, hvis nærmeste Slægt- 



at Arter kun ere mere udprægede og mere konstante 

 Afarter; i modsat Fald vilde disse Egenskaber i det ene Til- 

 fælde være Arten medfødt, i det andet derimod fremkomne ved 

 Afændring, hyilket synes lidet konsekvent. Naar Dyr af samme 

 Art i koldere Klimater faae en tættere Pels , hidrører dette saa 

 fra Klimaets umiddelbare Indvirkning paa Huden eller derpaa. at 

 de med den bedste Pels beklædte Individer i disse Egne ere blevne 

 fortrinsvis »valgte« af Naturen til at forplante Arten? Det er let 

 at bevise, at den samme Afændring kan opstaae under forskjellige 

 Livsbetingelser og omvendt, medens der paa den anden Side 

 ogsaa gives konstante Arter, der aldrig variere, selv i de for- 

 skjelligste Klimater. 



