30 



ninge ikke ere blinde og leve ovenover Jordens Overflade 

 i det omliggende Landskab. Der er derfor ikke anden 

 Lighed mellem den amerikanske og europæiske 

 Hule fauna end den, der følger med den Grad af Lighed, 

 som fmdes mellem begge Landes Leddyrverden over- 

 hoved: Hulefaunaen er som en Forgrening ind i Bjergets 

 Indre af den omgivende Dyreverden. Paa hvilken anden 

 .Vlaade end gjennem det Darwinske Princip vil man til- 

 fredsstillende forklare dette Forhold? Vare de skabte 

 særligt for Hulelivet, maatte man vente at de krainske og 

 kentuckyske Huledyr vare langt nærmere beslægtede med 

 hinanden end de ere. Visse Skarnbasser mangle konstant 

 »Tarsen» (Fodleddene) paa Forbenene, andre have den i 

 uudviklet Skikkelse , og andre skulde egenlig have den^ 

 men den er i Reglen afbrudt; den kan altsaa ikke have 

 stor Betydning for dem, og det er da let forklarhgt, at 

 den hos hine Arter kan være forsvunden aldeles, fordi 

 de nemlig aldrig bruge dem. Det er i disse Tilfælde 

 vanskeligt at sige, hvad der er Følgen af, at et Organ 

 ikke anvendes, og hvad der er Følgen af »Kaaringe n«, 

 som — uden at nogen bestemt Hensigt fra Individernes 

 Side kan finde Sted eller kunde udrette noget — fremmer 

 det nyttige og hæmmer det skadelige. Bruges et 

 Organ ikke — f. Ex. Øiet hos Dyr, der leve i Mørke, — - 

 da er det ofte ligefrem til Skade, da det er udsat for 

 Sygdomme eller for at besværes paa anden Maade, til 

 Plage for Dyret, ved den underjordiske Levemaade. 



Det er heller ikke muligt altid at trække en Grændse 

 mellem , hvad der er en Følge af Naturens Avlsvalg og 

 altsaa af fælles Nedstamning, og hvad der hidrører fra 

 den dunkle Sammenhæng , som der er mellem Legemets 

 forskjellige Dele, og i Kraft af hvilken en Afændring af 



