31 



en Deel ofte medfører Afændring af andre, der tilsyne- 

 ladende ikke komme den det mindste ved. Det er vel 

 neppe tilfældigt, at de Pattedyr, der have de meest af- 

 vigende Tandforhold (Gumlere og Hvaler) ogsaa have den 

 meest afvigende Hudbeklædning; thi Huddannelser og 

 Tænder ere til en vis Grad eensartede Dele , og det er 

 en Lov, at naar af to eensartede Dele den ene modificeres, 

 er det samme gjerne tillige Tilfældet med den anden. 

 Fordi to Forhold følges ad, er det i øvrigt ikke vist, at 

 det ene er en Følge af det andet; Arten eller Slægten kan 

 have lagt sig dem til ganske uafhængigt af hinanden til 

 meget forskjellige Tider. Allerede Gothe har sagt, at 

 Naturen er nødt til at spare paa et Sted, hvad den giver 

 paa et andet: skal en Ko give Mælk, kan den ikke blive 

 fed, og samme Kaalsort kan ikke paa en Gang yde kjød- 

 fulde Blade og olierige Frø. Bliver et Organ unyttigt for 

 en sig uddannende Art, er det en Fordeel for Organismen, 

 at det inddrages', da det ellers tærer paa det disponible 

 Næringsstof og altsaa svækker Organismen; snyltende Skal- 

 dyr, der beskyttes af andre Organismer, miste derfor selv 

 Skallerne. Dog vil Naturen ogsaa være i Stand til at give 

 et betydningsfuldt Organ en stærkere Uddannelse uden at 

 være bundet til at gjøre dette paa de andres Bekostning. 

 Organer, som ere tilstede i meget stort Antal, variere 

 mere baade i Henseende til Antal og Bygning end de , 

 som kun ere tilstede i mindre Antal ; lavere Former mere 

 end høiere, fordi hines Organer have en fleersidigere 

 Anvendelse; rudimentære Organer, paa hvilke der ikke 

 ligger megen Magt, ere meget tilbøiehge til at variere; 

 er en Deel usædvanlig stærkt udviklet hos en Art (Orangu- 

 tangens Arme f. Ex.), vil den være større Variationer 

 underkastet end den tilsvarende mindre udviklede Deel 



