32 



hos andre Arter. Ogsaa dette forklares let af D.'s Theori ; 

 det er nemlig et Forhold , som Arten aabenbart har 

 lagt sig til for ikke ret længe siden, og som kun kan 

 være udviklet ved en temmelig stærk Variationstendens, 

 og det er derfor naturligt, at det endnu ikke kan have 

 antaget nogen rigtig fast Gharakteer, ligesom vore Husdyr- 

 Racer ingen Fasthed vise, saa længe de ere af forholdsvis 

 ny Oprindelse. Det samme gjælder om de underordnede 

 Kjønsmærker, som udmærke de to Kjøn, men ikke staae 

 i nogen Forbindelse med Forplantningen; de variere meget 

 saa vel indenfor Slægten som indenfor Arten, og ofte ere 

 de samme Forhold i nogle Slægter Artsmærker, men i 

 andre Kjønsmærker, f. Ex. Antallet af Fodled og Vinge- 

 ribbernes Forløb hos visse Insekter. Finder man, at i en 

 given Slægt et Forhold optræder med større Forskjelligheder 

 fra Art til Art end hos andre nærstaaende Slægter, kan 

 man ogsaa være vis paa, at det vil variere betydeligt 

 indenfor hver af hine Arter. Overhoved variere Arts- 

 mærkerne lettere end Slægtsmærkerne ; disse ere nemlig, 

 efter D. , af ældre Oprindelse end hine, de ere netop 

 Slægtsmærker af ingen anden Grund, end fordi 

 flere Arters Stamfader har besiddet dem og ned- 

 arvet dem paa sit Afkom, de nuværende Arter; i Plante- 

 slægter, hvis Arter alle normalt have blaae Blomster, er 

 det f. Ex. sjeldent at træffe en Afart med røde, hvilket 

 derimod oftere vil findes hos Arter, der vel normalt 

 ere blaae, men høre til Slægter, for hvilken den blaae 

 Farve ikke er nogen fast Regel, i alle disse Forhold 

 seer D. en sammenhængende Kjede af Kjendsgjerninger, 

 der kun lade sig forklare ved hans Theori. 



Der er ofte en vis Analogi mellem Afarter af nær- 

 staaende Arter, og Afarter minde ofte paa en paafaldende 



