44 



over et større Areal end 4 — 6 Fod i Tvermaal, men oven 

 over dem er der i Almindelighed en mere eller mindre 

 kegledannet Tue, undertiden indtil 3 Fod høi, med Hoved- 

 indgangen i Toppen; den bestaaer blot af den Jord, der 

 er bragt op til Overfladen ved at grave Gangene og Kjæl- 

 derne. Der er ogsaa mange af deres Boliger, som savne 

 denne Tue ovenover, fordi den er bleven skyllet bort af 

 Regnen eller jevnet af Menneskehaand eller Dyrefod. 

 Første Gang vi iagttoge Hannernes og Hunnernes Sværm- 

 ning var den 27de Juli; den hele Befolkning var da i 

 stærk Bevægelse. Hannerne og Hunnerne kom ud af 

 Dørene i store Skarer, nogle fløi bort, men andre bleve 

 grebne af Arbeiderne og trukne afsted trods deres Mod- 

 stand. I Løbet af den følgende Maaned begyndte Hun- 

 nerne at danne nye Kolonier, hvilket begyndte med, at 

 nogle faae Arbeidere sluttede sig til en Hun og gravede en 

 lille Hule til Beskyttelse for den. Dette Bo forstørres nu 

 Nat og Dag, indtil dets Beboere og Kamre blive saa tal- 

 rige, at det ogsaa udsender Sværme af Hunner og Ar- 

 beidere for at grunde nye »Byer«. 



»Deres Hovedføde bestaaer i Frø af forskjeUige Planter 

 og Græsarter, men ligesom de fleste andre Myrer æde de 

 ogsaa Kjød. De angribe med Kjækhed alle de Biller og 

 Orme, som vove sig i Nærheden af deres Døre; i Hobe- 

 tal styrte de sig over den ulykkelige Fremmede; er det 

 en Bille, blive dens Been grebne og dens Legeme be- 

 dækket med Myrer, som samtidig baade bide og stikke, 

 hvorved Billen snart bliver dræbt, med mindre den strax 

 flyver bort; vi have seet Biller flyve bort med Myrer hæn- 

 gende ved deres Been, og Myrerne gave ikke slip, i det 

 mindste ikke saa længe Billen var i Sigte. Stikmyren ar- 

 bejder ikke i stærkt Solskin, men om Natten og i den 



