49 



borte, hvor der er nogle Elmetræer, fra hvilke Myrerne 

 fik Bladstumper, som de da førte gjennem den omtalte 

 Oang til Bunden af Hulen. At de have udstrakte under- 

 jordiske Veie, er der ikke den mindste Tvivl om. En 

 Herre fortalte mig for nylig om et Tilfælde, hvor de an- 

 lagde en Tunnel under en Aa for at komme ind i en 

 Have. Der var en stor Myrehule paa den anden Side 

 af Aaen; længe var Haven fri for deres Røvertog, men til 

 sidst vare de der, beskæftigede med at bringe Stumper af 

 Blade ned i et lille Hul i Jorden. Der var ingen anden Myre- 

 hule i Nærheden end den hinsides Aaen, og da deringen Skarn- 

 dynger var ovenpaa Jorden i Haven, som der altid er over 

 en Myrehule, var det øiensynligt, at de, der bleve sete i 

 Haven, hørte til Selskabet paa den anden Side Floden; 

 det er da rimeligt, at nogle af dettes klogeste Medlemmer 

 have, naar de vare oppe i Træerne i deres Nabolag, faaet 

 Øie paa de gode Sager i Haven og for at komme i Besid- 

 delse af dem fundet paa at grave en Tunnel under Floden.« 



»Der opstaaer naturligvis det Sporgsmaal, hvorledes 

 er det muligt for dem at holde en bestemt Retning, 

 medens de grave disse lange underjordiske Gange, saa at 

 de naae Overfladen paa det Sted, hvor de ønske det. 

 Lad dem, der spørge, besvare det: jeg veed kun, at saa- 

 danne lange Gange ere til, da jeg har stukket en lang 

 Stok ind i dem fra Bunden af deres Huler, og jeg har og- 

 saa seet de ydre Aabninger af mange af dem paa Bredden 

 af Floder og Vande, hvor Myrerne let finde deres Føde 

 paa de Træer og Buske, som i Reglen voxe paa Flodernes 

 Bredder i alt Prairiland.« 



»I den store Myrehule i Austin, som jeg ovenfor har 

 omtalt, bleve MiUioner af Arbeidsmyrer, hele Skjæpper af 

 Æg og Larver og utallige Hanner og Hunner ødelagte. 



4 



