82 



35) eller af en enkelt Celletraad eller af flere saadanne, 

 som kun staae i løs Forbindelse indbyrdes (S. 128 Fig. 38); 

 hos de fleste ere de forbundne til de ovenfor omtalte, 

 spindelvævlignende, grenede Traade (Fig. 8 m). Tyk- 

 kelsevæxten af disse Traade beroer deels paa Fdvidning 

 af de enkelte Geller deels paa at nye Cellegrene skyde 

 sig ind mellem de ældre. Det bliver saaledes rigtigst at 

 betragte Svampens Løv som en Fioloni af Svampetraade, 

 saa meget mere som disse i Almindelighed hidrøre fra 

 mange forskjellige Sporer. De eiendommelige Geller, 

 der danne Svampens Løv , have ofte en betydelig 

 Længde, men ere overmaade smalle (kun 3^-Q — eio"' ^ 

 Gjennemsnit); Gellevæggen er i Reglen meget tynd og 

 vandklar, men Indholdet er ofte graaligt, gulagtigt eller 

 blaaligt og bestaaer af en fmkornet, sHmet, meget qvæl- 

 stofrig Vædske (Gelleslim, plasma), og, hvad der især er 

 vigtigt at bemærke, det er ganske blottet for Me el- 

 stof og Bladgrønt. Da Løvet ligger skjult i Jorden og 

 dertil er meget lidet, bhver det i det daglige Liv ganske 

 overseet, og naar der her tales om en Svamp, tænker 

 man kun paa dennes overjordiske Heel, der i Reglen 

 alene er dannet af Sporehuset. Der er navnlig nogle, 

 endog af de større Svampe, hvis Løv meget hurtig næsten 

 ganske forsvinder — dette er saaledes Tilfældet med de 

 smukke røde Russula-Arter og med den langstilkede Blad- 

 svamp (S. 112 Fig. 25), ja der gives endog Svampe, om hvilke 

 Botanikerne endnu for faa Aar siden antoge, at de ganske 

 manglede Løv, og det er først i den seneste Tid, at det 

 er blevet godtgjort, at Løvet aldrig ganske mangler hos 

 nogen Svamp, ihvorvel det undertiden kan være vanskeligt 

 nok at paavise dets Tilstedeværelse. Dette gjælder saa- 



