105 



dræbe de Knopceller, som muligvis kunde være komne 

 til under Nedlægningen og Tillodningen. At det ikke er 

 ved at udelukke Luften at Forraadnelsen forhindres, 

 derom kan man overbevise sig ved følgende simple For- 

 søg. Man sætter i en Glaskolbe, som er halv fyldt med 

 en Opløsning af en eller anden organisk Substants, en 

 Korkprop og heri et Glasrør, hvis frie Ende er bøiet 

 krogformig nedad. Derpaa lader man Indholdet koge 

 1—2 Timer og mod Slutningen sættes i iMundingen af 

 Røret lidt Bomuld, som først udtages efter fuldendt 

 Afkøling. Nu vil det vise sig, at den organiske Sub- 

 stants i Glaskolben, uagtet den staaer i umiddelbar For- 

 bindelse med den omgivende Luft, vil kunne henstaae 

 Maaneder og Aar, uden at raadne og uden at der danner 

 sig Skimmel, hvilket forklares derved, at Knopcellerne 

 paa Grund af Rørets Bøining ikke kunne falde deri. 



Medens saadanne Knopceller, naar de voxe paa Mad- 

 varer o. desl., danne det bekjendte Skimmelovertræk, saa 

 viser der sig det høist mærkelige Forhold, at de, naar de 

 bringes i en Væd- 



ske, hvori der er ^ - 



opløst Sukker eller 

 en anden lignen- 

 de Substants, da 

 udvikle sig paa 

 en ganske anden 

 Maade og have 

 en ganske anden 

 Virkning. Heri 

 vedblive de nem- 

 lig at danne nye 

 Knopceller, som enten ere kjædeformig forenede (Fig. 23 a) 



Gjærsvampeu (a: Knopceller af Penicillium glaiicum) 

 (henved 500 Gange forstorret). 



