123 



skilles Hovedet ved en Tværvæg fra Stilkcellen, der dannes 

 af hele dets Celleindhold en stor Mængde Sporer, og Spore- 

 gjemmets Hinde bliver sort (c'"). Den følgende Formiddag 

 mellem Klokken 11 og 12 vil man see , at Sporegjemmet 

 pludselig kastes iveiret med stor Kraft og falder ned i 

 2 — 3 Tommers Afstand fra Stilkcellen. Afkastningen af Spore- 

 gjemmet forklares derved, at Stilkcellen vedbliver at voxe 

 efterat Sporegjemmet er dannet, saa at det med sin Spidse 

 hæver sig kegleformigt op i dette (d') og derved udøver et 

 stærkt Tryk paa Randen af Sporegjemmet - ' . Denne mærke- 

 hge lille Svamp er første Gang beskrevet af den ved sine 

 mikroskopiske Iagttagelser berømte danske Naturforsker 

 O. F. Muller, og det vil være tilstrækkeligt at anføre Ti- 

 telen paa hans tvende herom handlende Afhandlinger: 

 »Von der Entdeckung eines neuen Geschlecht von Thier- 

 pflanzen (1778)« og »Von einem Krystalschwåmchen 

 (1782)«, for at antyde hans eiendommelige Opfattelse af 

 dens Natur. 



I Naturens Husholdning staae Svampene ligeoverfor 

 de andre Planter som en fiendtlig , ødelæggende og til- 

 intetgjørende Magt. Ikke at tale om den Hær af Svampe, 

 som uopholdelig indfinder sig forat fremskynde og fuld- 

 ende den ved Sygdomme, ydre Vold eller paa anden 

 Maade indledede Opløsning, men ogsaa de fuldkommen 

 sunde Planter ere stadigen udsatte for Angreb af saadanne 

 Svampe, som selv hidføre Sygdommens og Dødens Aar- 

 sag. Dette gjælder om Snyltesvampene, af hvilke navnlig 

 nogle ved deres frygtelige Ødelæggelse blandt Culturplanterne 

 have faaet en særegen statsøkonomisk Betydning — saa- 

 ledes navnlig Kartofifelsvampen, der siden 1845 har hærget 

 hele Europa, Druesvampen, der fra 1854 til 1857 bragte 

 Udbyttet af Frankrigs Vinavl ned til en Fjerdedeel af hvad 



